ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2026 року | м. Львів | Справа № 260/2472/21 пров. № А/857/21786/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Глушка І.В.,
суддів: Глазька С.М., Затолочного В.С., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року про зміну способу і порядку виконання судового рішення, постановлену суддею Калинич Я.М. у м.Ужгороді у порядку письмового провадження у справі №260/2472/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ :

15 червня 2021 року позивач – ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив визнати протиправною відмову у перерахунку пенсії, оформлену листом від 25.05.2021, та зобов`язати здійснити перерахунок пенсії, на підставі нової довідки від 17.05.2021 №82, із обов`язковим врахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, перерахунок якого почати здійснювати з 01.04.2019.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року, яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року залишено без змін, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області №82 від 17 травня 2021 року. Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , на підставі нової довідки від 17 травня 2021 року №82, із обов`язковим врахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, перерахунок якого почати здійснювати з 01 квітня 2019 року.
Однак, тривале невиконання відповідачем рішення суду слугувало для позивача підставою звернутися до суду із заявою від 09 березня 2026 року про зміну способу та порядку виконання рішення суду в справі №260/2472/21. Позивач просив суд змінити спосіб і порядок виконання рішення, ухваленого Закарпатським окружним адміністративним судом від 30 серпня 2021 року у справі №260/2472/21 із зобов`язанням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок пенсії на підставі нової довідки від 17 травня 2021 року №82 із обов`язковим врахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ( надбавки, доплати, підвищення) та премії, перерахунок якого почати здійснювати з 01 квітня 2019 року, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 виплати по пенсійній заборгованості з 01 квітня 2019 року по день проведення перерахунку, в сумі 82 342, 68 гривень.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року заяву позивача в порядку статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України про зміну способу і порядку виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року у справі №26/2472/21 – задоволено. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення відмовити.
В апеляційній скарзі вказує, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 у справі №260/2472/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснило з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі нової довідки від 17 травня 2021 року №82 з урахуванням раніше виплачених сум. За результатами такого перерахунку різниця в пенсії за минулий час (з урахуванням виплачених сум) за період з 01.04.2019 по 31.12.2021 склала 82717,38 грн. 
При цьому, Головне управління, як відповідач у цій справі, не відмовляється виплачувати різницю в пенсії за минулий час за період з 01.04.2019 по 31.12.2021 у розмірі 82 717,38 грн, така різниця обліковується у електронній пенсійній справі позивача та буде виплачена у межах бюджетних асигнувань після виділення коштів з Державного бюджету України на цю мету з урахуванням Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821. 
Крім того, відповідно до вищевказаного порядку у жовтні та листопаді 2025 року позивачу виплачено суми по 187,35 грн з боргу, який облікований за рішеннями суду №260/2472/21. Отже, заборгованість нарахована на виконання рішення суду зменшена та складає 82 342,68 гривень. 
Позивач не скористався своїм правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За правилами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.
Разом з тим, Законом України від 21 листопада 2024 року № 4094-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» (далі також - Закон № 4094-IX), який набрав чинності 19.12.2024, були внесені суттєві зміни до положень статті 378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Так, відповідно до змісту частин першої-третьої статті 378 КАС (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Тому суд, за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду або ж відмовити у задоволенні відповідних вимог, не змінюючи при цьому його змісту.
Водночас, при розгляді вказаного питання суд може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках.
Судом встановлено, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року у справі №26/2472/21, яке набрало законної сили 17.11.2021 із ухваленням Восьмим апеляційним адміністративним судом постанови за наслідком апеляційного перегляду цього рішення суду, на даний час відповідачем не виконано в повному обсязі, оскільки позивачу не виплачено різницю між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії з 01 квітня 2019 у сумі 82 342,68 гривень. 
Варто зазначити, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.
Конституційний суд України у рішенні від 25 квітня 2012 року у справі №12-рп/2012 зазначає, що зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь – яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року).
Також, у рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зауважив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.
Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року № 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.
Відповідно до обставин даної справи, які визнаються учасниками справи, єдиною причиною невиплати позивачу нарахованих на виконання рішення суду сум пенсії є відсутність належного фінансування пенсійного органу.
Однак, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обов`язків. 
У аналогічних правовідносинах Верховний Суд у постанові від 28.10.2025 у справі №380/7706/22 підтвердив необхідність зміни способу та порядку виконання судового рішення і зазначив про неправомірність будь – якого формалістичного підходу до тлумачення статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, який дозволяє суб`єкту владних повноважень зловживати процесуальними правами шляхом затягування виконання рішення, особливо у випадках, коли такий підхід нівелює реальне поновлення прав заявника. При цьому рішення суду першої інстанції (про зміну способу виконання рішення суду) стосується вже нарахованої та чітко визначеної суми доплати пенсії, а тому зміна способу і порядку виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, а є лише зміною невиконаного грошового зобов`язання у форму примусового грошового стягнення для ефективного забезпечення права позивача.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За таких обставин, з врахуванням статті 316 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при вирішенні питання щодо зміни способу і порядку виконання судового рішення судом першої інстанції не допущено порушення вимог процесуального закону.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись ст.ст. 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року про зміну способу і порядку виконання судового рішення, постановлену у справі № 260/2472/21, - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя | | І. В. Глушко
судді | | С. М. Глазько
| | В. С. Затолочний