Справа №709/1083/26
3/709/475/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2026 року селище Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Левченко В. В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній 
за ст. 124, ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , 23 травня 2026 року о 21:40 в с. Крутьки по вул. Устименка, Золотоніський район, Черкаська область, керував транспортним засобом Pulsar, д.н.з. НОМЕР_1 , не впорався з керуванням, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд на корову. При ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 
Він же, 23 травня 2026 року о 21:40 в с. Крутьки по вул. Устименка, Золотоніський район, Черкаська область, керував транспортним засобом Pulsar, д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
У зв`язку з тим, що дані правопорушення вчинені однією особою, суд вважає за доцільне об`єднати адміністративні матеріали в одне провадження.
Захисник Савісько І. О. подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення. Клопотання мотивує тим, що на думку сторони захисту жоден із зазначених протоколів не підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами. 
Щодо адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП, зазначено, що на момент складання протоколу орган поліції не мав документального підтвердження відсутності права керування, із матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП складено 11 червня 2026 року. Водночас єдиний документ, на який посилається орган поліції для підтвердження відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія, а саме роздруківка результатів пошуку посвідчення водія, датований 12 червня 2026 року, тобто наступним днем після складання протоколу. Отже, на момент прийняття рішення про складання протоколу працівник поліції не мав документального підтвердження тієї обставини, яку поклав в основу адміністративного обвинувачення. Фактично спочатку було зроблено висновок про наявність складу адміністративного правопорушення, а лише після цього отримано документ, яким орган поліції намагається підтвердити правильність такого висновку. 
Щодо адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зазначено, що для притягнення особи до відповідальності орган, який склав протокол, повинен довести одночасно: факт керування транспортним засобом; порушення конкретної норми ПДР; настання наслідків у вигляді пошкодження майна; причинний зв`язок між порушенням і наслідками; вину особи. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає склад адміністративного правопорушення. У даній справі органом поліції не доведено всіх обов`язкових елементів складу правопорушення. Саме по собі посилання в протоколі на номер пункту Правил дорожнього руху не означає доведеності його порушення. З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася внаслідок наїзду на корову. Водночас матеріали справи не дають відповіді на ключові питання: чи перебувала корова на проїзній частині раптово; чи була вона без нагляду, чи мала вона світлоповертаючі елементи (якщо рухалася у темну пору доби); чи міг водій об`єктивно уникнути зіткнення; чи була технічна можливість загальмувати. 
Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували: порушення ОСОБА_1 конкретної норми ПДР; причинний зв`язок між його діями та дорожньо-транспортною пригодою; відсутність впливу поведінки власника тварини на виникнення ДТП; можливість уникнення наїзду; наявність вини у формі необережності. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 12.1 ПДР України. Однак наведений висновок не підтверджений жодним належним доказом. Пункт 12.1 ПДР України покладає на водія обов`язок обирати безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу. Отже, сам по собі факт ДТП не означає автоматичного порушення цього пункту. Для висновку про його порушення орган поліції повинен був встановити та довести, зокрема: фактичну швидкість руху мотоцикла; дорожні та погодні умови; стан дорожнього покриття; видимість на момент пригоди; освітленість місця події; відстань, з якої водій міг виявити корову; чи була тварина нерухомою чи раптово вибігла на проїзну частину; чи мав водій технічну можливість уникнути наїзду. Жодна з цих обставин органом поліції не встановлена. Матеріали справи не містять жодного доказу швидкості руху мотоцикла. Отже, твердження про те, що водій "не вибрав безпечної швидкості", є лише припущенням. Таким чином, органом поліції не доведено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 , в присутності законного представника ОСОБА_2 , вину у вчиненні адміністративних правопорушеннях не визнав, пояснив, що він рухався на мотоциклі зі швидкістю близько 50-60 км/год по правій стороні дороги, це було близько 22:00 години, було темно, біля містка з лівої сторони дорогу переходила корова, вона з`явилася раптово і він не встиг зреагувати і вдарився в неї. Зазначив, що видимість була близько 50 метрів, погонича корів він не бачив, на корові світловідбивних знаків не було, дорога була рівною. Після зіткнення він втратив свідомість. Зі слів його товаришів, після ДТП вони його відвезли додому, чому не відвезли до лікарні та не викликали швидку поянити не може.
Захисник Савісько І. О. в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання про закриття провадження у справах, просив адміністративні матеріали закрити, з підстав викладених в клопотанні.
Законний представник неповнолітнього - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав подане захисником Савіськом І. О. клопотання про закриття провадження у справах.
Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 23 травня 2026 року о 21:40 годині він по лівій стороні дороги перегонив корови, вони йшли по узбіччі одна за одною. В цей час він почув гучний звук мотоцикла, побавив його мертів за 300 та включив ліхтар, але водій не відреагував. Зазначив, що швидкість в нього була великою, він входив у поворот та виїхав на ліву сторону дороги та вдарив корову, яка йшла останньою, в заднє стегно, шию та голову. Корова впала, а мотоцикл відкинуло на праву сторону дороги, водій не вставав. Він підбіг до корови, а потім підійшов до хлопця, запитав чи все добре, він відповів що "живий". Потім під`їхав автомобіль, з якого вийшов чоловік і набрав швидку допомогу, оскільки у нього не було з собою телефону, а він пішов до дому викликати поліцію. Коли повернувся, то ні автомобіля ні водія, а також мотоцикла не було.
Представник потерпілого Побиванець Ю. В. в судовому засіданні вказав на те, що сталася ДТП, сторона захисту не заперечувала, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що відбулося зіткнення, тобто є причинно-наслідковий зв`язок. З приводу місця зіткнення, це узбіччя, це не є проїзна частина, якщо б корова переходила дорогу, то удар прийшовся з боку, а не у задню частину. Тому вважає, що в судовому засіданні з`ясовані всі обставини правопорушення, потерпілий поніс збитки, а тому просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
В судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_4 пояснив, що на лінію 102 надійшов виклик про ДТП, вони прибули на виклик, але водія та транспортного засобу на місці події не було, був потерпілий, також очевидців події встановити не вдалось. Вказав, що схему ДТП було складено зі слів потерпілого, але напрямок руху мотоцикла вказано не вірно. Зазначив, що водія було встановлено за допомогою переглянутого відеозапису, коли працівники поліції звернулися до служби охорони СТОВ "Агроко". З приводу зазначеного в протоколі місця вчинення правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме с-ще Чорнобай, повідомив, що то технічна описка.
Дослідивши адміністративні матеріали, заслухавши учасників судового процесу, суд встановив наступне.
Вина ОСОБА_1 у вчинених правопорушеннях за наведених вище обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, зокрема даними, що містяться у протоколах про адміністративні правопорушення від 11 червня 2026 року серії ЕПР1 № 689878, серії ЕПР1
№ 689884, рапорті працівника поліції, згідно якого на лінію 102 надійшло повідомлення, що неповнолітній 16 років наїхав на корову, має травму голови, схема ДТП, де зафіксовано положення транспортного засобу відносно проїзної частини, напрямок його руху місце зіткнення та інші обставини ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , де викладено обставини ДТП, витяг з ІПНП щодо відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія, копія паспорта великої рогатої худоби та довідка Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, згідно яких потерпілий ОСОБА_3 є власником корови кличка "Липка", фотознімках тілесних ушкоджень на корові.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Пунктом 12.1 ПДР України, передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).
Відповідно до вимог п. 26 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.
З письмових пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він рухався на мотоциклі в темну пору доби, помітив корову, яка знаходилася на проїзній частині дороги, зреагувати він не встиг і відбувся наїзд на тварину. 
З викладеного вище вбачається, що ОСОБА_1 помітив тварин на дорозі, у зв`язку з чим він зобов`язаний був вжити заходів та відповідно зреагувати на наявність тварин на дорозі в темну пору доби, щоб уникнути ДТП.
Згідно з Правилами дорожнього руху, водій повинен обирати безпечну швидкість руху та зобов`язаний вживати заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху.
Наявність таких обставин, як темний час доби, наявність на автодорозі тварини, не звільняє водія ОСОБА_1 від обов`язку дотримання вимог ПДР, а навпаки, зобов`язує вжити всіх залежних від нього заходів задля безпечного руху транспортного засобу у таких складних умовах, та не спростовує його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Таким чином, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 , а саме невиконання ним припису п. 12.1 Правил дорожнього руху, знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, а отже, вчинене ним діяння утворює склад адміністративного правопорушення, описаного диспозицією ст. 124 КУпАП.
Таким чином, посилання захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. При цьому, належить врахувати те, що стороною захисту не надано докази протилежного.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається з протоколу серії ЕПР1 №689884 від 11 червня 2026 року, складеного відносно ОСОБА_1 та доданих матеріалів, останній 23 травня 2026 року керував транспортним засобом Pulsar, д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1а ПДР України.
Згідно з п.2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні
ст. 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.
Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що дійсно посвідчення водія він не має, а лише проходить навчання з метою отримати водійське посвідчення.
Таким чином, доводи захисника про те, що на момент складання протоколу орган поліції не мав документального підтвердження відсутності права керування ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки стороною захисту не представлено жодного документа, який би підтверджував факт видачі ОСОБА_1 посвідчення водія відповідної категорії.
З огляду на викладене суд вважає, що ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху України, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та нанесення майнової шкоди, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, та в сукупності вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Разом з тим, під час судового розгляду було встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 11 червня 2026 року серії ЕПР1 № 689884, допущено описку щодо місця вчинення та зазначено "с-ще Чорнобай, вул. Центральна, 216", проте, з матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що місцем вчинення адміністративних правопорушень є с. Крутьки, вул. Устименка.
При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення згідно з вимогами
ч. 2 ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 34 КУпАП, суд визнає вчинення правопорушення неповнолітнім. Обставин, що обтяжують відповідальність згідно зі ст. 35 КУпАП, судом не встановлено. 
Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за можливе застосувати до
неповнолітнього ОСОБА_1 адміністративне стягнення, яке має накладатися у межах санкції
ч. 2 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 гривень.
У зв`язку з винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення та на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за ставкою
0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що становить, на час вчинення правопорушення, 665,60 гривень. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 124, 126, 221, 280, 283-284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.2 ст. 126 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 26255795) судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривень. 
Платіжні реквізити для сплати штрафу: отримувач - ГУК у Черк.обл./Черк. обл/21081300; код отримувача - 37930566; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA918999980313030149000023001; код платежу - 21081300.
Платіжні реквізити для сплати судового збору: стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106. 
У разі несплати штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна для стягнення штрафу у подвійному розмірі.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня винесення постанови. 

Суддя     В. В. Левченко