Справа № 308/10401/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 серпня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді    Шепетко І.О.,
з участю секретаря судових засідань  Фітаса А.М.,
позивача       ОСОБА_1 ,
відповідача      ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, – 
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Свої позовні вимоги мотивував тим, що між позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачем  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено шлюб 20.11.2014, який зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис № 583.
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що дитина зареєстрована та фактичного проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач зазначає, що з липня 2025 року вони з відповідачкою спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини між ними фактично припинені. Подальше збереження шлюбу позивач вважає недоцільним, оскільки між сторонами втрачено взаєморозуміння, довіру та взаємну повагу, їхні погляди на сімейне життя стали несумісними, а примирення є неможливим.
На підставі наведеного позивач просить суд розірвати шлюб між сторонами.
Ухвалою суду від 21.07.2026 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
14.07.2026 на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшло заперечення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи з викликом сторін.
Відповідачка у поданих до суду запереченнях зазначила, що проти розірвання шлюбу не заперечує, однак заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.
Вказала, що не погоджується із зазначеною позивачем датою припинення спільного проживання сторін, оскільки фактичне припинення їх спільного проживання відбулося пізніше. Зазначила, що має намір надати суду пояснення та докази щодо фактичних обставин припинення спільного проживання.
Також відповідачка зазначила, що у шлюбі сторін є двоє дітей, які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Крім того, відповідачка зазначила, що разом із позовною заявою позивачем подано копії її документів, зокрема паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків, які містять її персональні дані. У зв`язку з цим вона має намір надати суду пояснення щодо обставин використання та подання зазначених документів.
На підставі наведеного відповідачка просила суд не розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, призначити справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням та викликом сторін, а також долучити подані нею заперечення до матеріалів справи.
В судове засідання позивач з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив шлюб розірвати.
Відповідачка в судове засідання з`явилася, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала та просила шлюб розірвати. Зазначила, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві, не в повній мірі відповідають дійсності. Пояснила, що сторони фактично припинили спільне проживання з серпня 2025 року, спільного господарства не ведуть, сімейні стосунки між ними фактично припинилися.
Також відповідачка зазначила, що протягом спільного життя між сторонами часто виникали конфлікти, відсутні взаєморозуміння, довіра та взаємна повага. За її словами, стосунки між сторонами мали напружений характер, що негативно впливало на сімейні відносини та створювало психологічно несприятливу атмосферу в сім`ї. Зазначила, що подальше спільне проживання та збереження шлюбних відносин вважає неможливим.
Крім того, відповідачка пояснила, що після припинення спільного проживання позивач не надає належної матеріальної допомоги на утримання сина, у зв`язку з чим основне забезпечення дитини здійснює вона.
Враховуючи наведене, відповідачка вважає, що сім`я фактично розпалася, шлюбні відносини припинені, а примирення між сторонами неможливе тому просила розірвати шлюб.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.
Як встановлено судом 20.11.2014. між  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, який був зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис № 583 від 20.11.2014. Прізвище чоловіка після шлюбу – ОСОБА_5 , прізвище дружини після шлюбу ОСОБА_5 . Зазначене підтверджується копією свідоцтва серія НОМЕР_1 від 15.05.2026.
У шлюбі в сторін народився син:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис №1007, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 23.08.2011.
Як встановлено судом з матеріалів справи та пояснень сторін, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, сторони спільно не проживають. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, зазначивши, що сімейні відносини між сторонами фактично припинилися, взаєморозуміння між ними відсутнє, а подальше спільне життя є неможливим.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, а примирення між сторонами та подальше збереження шлюбу є недоцільним.
Згідно з ст. 111 Сімейного кодексу України (далі - СК України), суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Таким чином, враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, а отже, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб підлягає розірванню.
Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відповідно до вимог ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з урахуванням того, що відповідачка позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала та не заперечувала проти їх задоволення, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору, підлягають розподілу відповідно до вимог чинного законодавства.
Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків сплаченого ним при поданні позовної заяви судового збору в розмірі 665,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 13, 76, 89, 280, 282, 284, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу — задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 583 від 20.11.2014., — розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок) грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони у справі:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області від 17.12.1997, місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_4 ;
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий Ужгородським МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області від 05.02.2015, місце проживання:  АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_6 .

Суддя          І.О. Шепетко