ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/10112/26
Провадження № 33/820/551/26

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Болотін С.М., за участі секретаря судового засідання Жураківського В.А., з участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Андрійчук Ірини Василівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Андрійчук І.В. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2026 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Хмельницького міськрайоннного суду Хмельницької області від 09 червня 2026 року 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665 грн. 60 коп. судового збору. 
За постановою судді, ОСОБА_1 о 02 год. 39 хв. 25 березня 2026 року по вул.Прибузькій, 8, у м.Хмельницькому керував транспортним засобом марки та моделі «Mercedes Benz GLS 400», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук) і, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Крім цього, ОСОБА_1 о 03 год. 30 хв. 25 березня 2026 року, перебуваючи по вул.Прибузькій, 8, у м.Хмельницькому, вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, зокрема, під час евакуації (за порушення п.15.9 «и» Правил дорожнього руху) транспортного засобу марки та моделі «Mercedes Benz GLS 400», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , реагуючи агресивно на передбачену ч.1 ст.36 Закону України «Про національну поліцію» вимогу командира роти №1 БУПП в Хмельницькій області ДПП ОСОБА_2 , при виконанні ним службових обов`язків, про залишення вказаного, визначеного цим поліцейським місця, для забезпечення публічної безпеки і порядку, висловлювався нецензурною лайкою, штовхав та шарпав останнього за формений одяг.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Андрійчук І.В. просить скасувати постанову судді першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі у цій частині у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суддя першої інстанції неналежно оцінив докази, зокрема відеозапис події, який, на думку апелянта, не підтверджує факту керування транспортним засобом та стверджує, що висновки судді стосовно руху автомобіля ґрунтуються на припущеннях. Вказує, що перебування особи на місці водія та запуск двигуна не свідчать про здійснення ним керування транспортним засобом. 
Крім того, акцентує увагу, що матеріали справи не підтверджують законності вимоги працівників поліції про проходження огляду на стан сп`яніння та належного роз`яснення порядку його проходження. Також посилається на порушення судом принципу презумпції невинуватості та неповне з`ясування обставин справи.
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про день, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явився, заяви про відкладення апеляційному суду не надав. З огляду на те, що в процесі апеляційного розгляду присутній захисник Домусілецького В.Е.- професійний адвокат, яка може захистити його права та інтереси, вважаю за можливе продовжити розгляд апеляційної скарги у відсутність останнього. 
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Андрійчук І.В. на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
 
Як вбачається з матеріалів справи, дізнання, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог закону, таких порушень закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок судді про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП при зазначених у постанові обставинах відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.
 
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, при зазначених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи і не заперечується в апеляційній скарзі, як не оспорюється і кваліфікація його дій за ст. 185 КУпАП, тому апеляційним судом не переглядається.
Обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом 25 березня 2026 року з ознаками алкогольного сп`яніння та відмова ним від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та в медичному закладі підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів.
Даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів стверджується, що водій ОСОБА_1 виявляв явні ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, вираженого тремтіння пальців рук, однак від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився (а.с. 3).
Змістом направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, стверджується, що в  ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, вираженого тремтіння пальців рук, та 25 березня 2026 року о 02 год. 50 хв. його було направлено на огляд до КНП «ХОЗзНПД» ХОР, проте огляд не проводився у зв`язку із його відмовою (а.с. 4). 
Обставини керування  ОСОБА_1 транспортним засобом 
25 березня 2026 року у нічну пору доби, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, повністю стверджується, жодним чином, не спростованими даними відеозапису подій, з яких вбачається, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля «Mercedes-Benz GLS 400», державний номерний знак НОМЕР_1 , із заведеним двигуном, здійснював рух транспортного засобу та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я. (а.с. 6).
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ОСОБА_1 та його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
В справі не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно  ОСОБА_1 заборонених законодавством методів дізнання, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів, щоб ОСОБА_1 чи його захисник зверталися із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вище стоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів. 
Таким чином, підстав вважати, що в процесі встановлення обставин справи зі сторони органів поліції на особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, чинився тиск, проводилася фальсифікація матеріалів справи, в суду немає.
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Суддя першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини  ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Сторона захисту, натомість, не навела обґрунтованих доводів, які би спростовували висновки судді. Доводи апеляційної скарги і матеріали справи не містять вказівок на порушення вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судового рішення.
Об`єктивних даних, які вказували на відсутність складу правопорушення в діях  ОСОБА_1 в матеріалах справи не встановлено. 
Жодним чином не спростовують факту вчинення правопорушення, не впливають на кваліфікацію його дій та не звільняють  ОСОБА_1 від встановленої законом відповідальності твердження сторони захисту про недопустимість відеозапису події.
Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення. 
Як вбачається із диску, який наданий працівниками поліції, на ньому зафіксовані відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи . 
Записи цілісні та безперервні, отримані поліцейським відповідно до вимог законодавства та не є електронним документом в розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». 
Так, зокрема, на вищезазначених відеозаписах повністю зафіксовано увесь перебіг події а саме: обставини перебування ОСОБА_1 на водійському місці у автомобілі «Mercedes Benz GLS 400», н.з. НОМЕР_1 із заведеним двигуном та подальше здійснення руху цим автомобілем, виявлення поліцейськими явних ознак алкогольного сп`яніння (запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, вираженого тремтіння пальців рук), пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснення наслідків відмови та волевиявлення особи щодо відмови.
Слід зазначити, що надані відеозаписи сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації; відеофайли є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого  ОСОБА_1  правопорушення.
Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що сам факт перебування ОСОБА_1 у салоні автомобіля, знаходження на місці водія чи запуск двигуна не є безумовним доказом здійснення ним керування транспортним засобом у розумінні ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та повністю спростовуються наявними у матеріалах справи відеозаписами, якими безпосередньо зафіксовано не лише перебування на водійському місці автомобіля з запущеним двигуном, а й рух зазначеного транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
Відеозапис події є належним та допустимим доказом. А тому, суддя місцевого суду обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини 
 ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених , ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, якщо у працівника поліції виникають підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, то поліцейський має законне право вимагати від водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, при цьому закон не вимагає, щоб ці ознаки сп`яніння були підтверджені свідками або зафіксовані на відео.
Тому твердження сторони захисту про те, що вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння є незаконною та необґрунтованою, не заслуговують на увагу, оскільки 25 березня 2026 року працівниками поліції встановлено наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу «Mercedes-Benz GLS 400», н.з. НОМЕР_1   ОСОБА_1 у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, вираженого тремтіння пальців рук, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та направленням на медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та даними відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції.
З чого слідує, що працівники поліції, виявивши ознаки алкогольного сп`яніння, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції №1452/735,  законно та обґрунтовано запропонували  ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він відмовився від такого, що є самостійною та достатньою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Жодним чином, не спростовує обставин відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та не звільняє від встановленої законом відповідальності, твердження сторони захисту стосовно того, що працівниками поліції не було роз`яснено порядок освідування та користування технічним засобом «Драгер». 
Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з даних відеозапису події,  ОСОБА_1 від проходження такого огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, а тому за таких умов у працівників поліції не було підстав для здійснення відповідних роз`яснень процедури користування технічним засобом «Драгер».
Будь яких порушень органами поліції, під час процедури проведення огляду на стан сп`яніння  ОСОБА_1 допущено не було, отже такий огляд є законним. 
Твердження сторони захисту, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушеннями статті 266 КУпАП, Інстукції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а тому вважається недійсним, не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
Посилання апеляційної скарги на порушення принципу презумпції невинуватості є необґрунтованими.
Оскільки суддя першої інстанції дослідив усі надані докази, надав їм оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП та дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 поза розумними сумнівами. Незгода сторони захисту з оцінкою доказів сама по собі не свідчить про порушення судом принципу презумпції невинуватості.
Протокол про адміністративне правопорушення, кваліфікація дій ОСОБА_1 , з якою погодився суддя, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця та інших обставин вчинення правопорушення, наскільки вони відомі органам поліції. Знайшли вони своє відображення і у постанові, тобто при її постановлені суддя повністю вирішив питання, зазначені в ст. 283 КУпАП.
Сторона захисту, натомість, не навела обґрунтованих доводів, які би спростовували висновки судді. Доводи апеляційної скарги і матеріали справи не містять вказівок на порушення вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судового рішення.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки судді і були б підставами для зміни або скасування судового рішення. 
Ставлячи питання про скасування постанови, сторона захисту конкретних фактів порушення прав та законних інтересів  ОСОБА_1 органами поліції та суддею не навела, а виключно обмежилася перерахунком та декларуванням норм процесуального права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню. 
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено. 
Суддею першої інстанції були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі  ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5, ПДР України та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Накладене на  ОСОБА_1  стягнення в межах санкцій ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП відповідає вимогам ст. 33-36 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
Зокрема, суддею при визначенні  ОСОБА_1 виду стягнення взято до уваги характер вчинених правопорушень, які становлять підвищену суспільну небезпеку, особу порушника, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.
За таких обставин вважаю, що стягнення, накладене на  ОСОБА_1 , при даних конкретних обставинах справи та особи притягнутої до адміністративної відповідальності є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, –

п о с т а н о в и в :
Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП  ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника-адвоката Андрійчук Ірини Василівни без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду    Сергій БОЛОТІН