ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2026 року | м. Полтава | Справа № 440/7087/26

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді – Удовіченка С.О., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якій просить:
Визнати незаконною та скасувати постанову начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Реця Миколи Миколайовича від 15.05.2026 року у виконавчому провадженні ВП №80606148 про повернення виконавчого документа стягувачеві,
Зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Реця Миколи Миколайовича подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування мені, як стягувану, коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України;
Зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Реця Миколи Миколайовича зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №80606148 до надходження від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок вказаного органу державної виконавчої служби або мені, як стягувану.
Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подати звіт про виконання рішення суду в строк, достатній для його підготовки.
Постановити окрему ухвалу щодо порушення начальником Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Рецем Миколою Миколайовичем статті 7 Закону України від 05.06.2012 року №4901-VІ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" щодо недодержання строку звернення до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 року у справі №440/16505/25 та направити її начальнику Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та до Міністерства юстиції України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що зміна способу та порядку виконання рішення суду (стягнення коштів з ГУ ПФУ) не позбавляла державного виконавця обов`язку вчинити передбачені Законами України "Про виконавче провадження" та "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" дії щодо передачі виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування позивачу, як стягувану, коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України та зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №80606148 до надходження від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок вказаного органу державної виконавчої служби або мені, як стягувану. Також позивач зазначає, що заява начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Реця Миколи Миколайовича про зміну способу і порядку виконання рішення суду була подана до спливу 2 місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим оскаржувана постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа є протиправною та підлягає скасуванню.. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/7087/26. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
12.06.2026 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив відповідача на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на їх безпідставність. Зазначив, що При прийнятті оскаржуваної постанови враховано, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2026 по справі № 440/16505/25 заяву Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу та порядку виконання рішення – задоволено. Змінено спосіб та порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 у справі № 440/16505/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській на користь ОСОБА_1 нарахованої суми доплати у розмірі 202675 (двісті дві тисячі шістсот сімдесят п`ять) гривень 96 (дев`яноста шість) копійок, а відповідно до вимог частини 2 статті 6 Закону та статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Отже, наявна встановлена Законом заборона щодо стягнення коштів державним виконавцем з державного органу, державного та місцевих бюджетів або державних установ. 
Відповідно до приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення учасників справи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення нарахування і виплати ОСОБА_1 з 01.03.2022 пенсії в зменшеному відсотковому розмірі, 86 процентів відповідних сум грошового забезпечення замість 89 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії позивача ОСОБА_1 з 01.02.2023 на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 13.08.2025 № 11/24772-суд про розмір грошового забезпечення станом на 01.02.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 13.08.2025 № 11/24772-суд про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, виходячи з 89 % сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат.
Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист від 04.03.2026 № 440/16505/25.
Постановою начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Реця М.В. від 25.03.2026 ВП №80606148 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №440/16505/25, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 04.03.2026.
Пунктом 2 цієї постанови зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
28.04.2026 начальник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рець М.В. звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду про зміну способу та порядку виконання рішення у справі № 440/16505/25.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2026 у справі № 440/16505/25 заяву Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу та порядку виконання рішення - задоволено. Змінено спосіб та порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 у справі № 440/16505/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ЄДРПОУ 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) нарахованої суми доплати у розмірі 202675 (двісті дві тисячі шістсот сімдесят п`ять) гривень 96 (дев`яноста шість) копійок.
15.05.2026 начальник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рець М. В. виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ВП №80606418.
Позивач не погодився з постановою начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рець М.В. ВП №80606148 від 15.05.2025 про повернення виконавчого документу стягувачу, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом у даній справі.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Положеннями статті 15 Закону України № 1404-VIII визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Частина перша статті 18 Закону України № 1404-VIII регламентує, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно частини першої статті 26 Закону України № 1404-VIII державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
За змістом пунктів 1, 16, 22 частини третьої статті 18 Закону України № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина 6 статті 26 Закону України № 1404-VIII).
Із наведеного вбачається, що державний виконавець зобов`язаний розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа та в повному обсязі вчиняти передбачені законом виконавчі дії з метою примусового виконання рішень, в тому числі рішень зобов`язального характеру.
Предметом оскарження в цій справі є постанова начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Реця М.В. від 15.05.2026 у виконавчому провадженні ВП № 80606148 про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України № 1404-VIII.
Згідно з вказаною нормою права виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
При прийнятті оскаржуваної постанови державний виконавець врахував, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2026 у справі № 440/16505/25 змінено спосіб та порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 у справі № 440/16505/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 нарахованої суми доплати у розмірі 202675 (двісті дві тисячі шістсот сімдесят п`ять) гривень 96 (дев`яноста шість) копійок., а відповідно до вимог частини 2 статті 6 Закону України № 1404-VIII та статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Отже, наявна встановлена Законом заборона щодо стягнення коштів державним виконавцем з державного органу, державного та місцевих бюджетів або державних установ.
Так, відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Нормами статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання рішення суду про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовані державою, відповідальним виконавцем якої він є.
Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.
Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Аналіз вищенаведених норм вказує, що списання коштів з рахунків державного органу здійснюється в разі виконання рішень суду про стягнення коштів та здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень.
Державна виконавча служба не наділена повноваженнями на списання коштів з рахунків державного органу, більш того таке списання може бути здійснено лише в разі виконання судового рішення про стягнення коштів.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
Тобто , наведена норма пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України № 1404-VIII вказує , що виконавчий документ повертається стягувачу :
- якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення
- щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
У спірних правовідносинах, суд враховує прийняття Полтавським окружним адміністративним судом ухвали від 13.05.2026 у справі № 440/16505/25 змінено спосіб та порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 у справі № 440/16505/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 нарахованої суми доплати у розмірі 202675 (двісті дві тисячі шістсот сімдесят п`ять) гривень 96 (дев`яноста шість) копійок. Вказана ухвала набрала законної сили та підлягає виконання.
Закон України № 1404-VIII та Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачає єдиний виключний порядок виконання рішення про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган та не наділяють державного виконавця повноваженнями щодо виконання таких рішень.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Застосовуючи вказані положення Основного Закону України, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.02.2020 у справі № 9901/513/19 виснувала, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально - дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом».
Тобто, начальник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства зобов`язаний діяти виключно у тих межах, які окреслені законодавцем, та не має права відступати від правового регулювання, запровадженого законодавцем у певній сфері суспільних відносин, зокрема, виходити за межі наданих їй повноважень, або здійснювати їх реалізацію у спосіб, який законом не передбачений.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку щодо правомірності прийняття начальником Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рецем М.В. постанови від 15.05.2026 про повернення позивачу виконавчого документу, як стягувачу, у виконавчому провадженні ВП № 80606148 на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України № 1404-VIII.
Стосовно посилання позивача на те, що в даному випадку суб`єкт владних повноважень повинен діяти у порядку частини 3 статті 4 Закону України від 05.06.2012 № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і передати документи та відомості, необхідні для перерахування позивачу, як стягувану, коштів до відповідного центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, а не повертати виконавчий документ стягувачеві, суд зазначає, що вимоги статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» стосуються саме особливостей виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи, а не виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу. Тобто , вимоги статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. 
За викладених обставин, враховуючи, що під час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.05.2026 ВП№80606148 державний виконавець діяв правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 . 
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
Згідно з приписами частини четвертої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 229, 241-245, 250, 262, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Героїв-пожежників, 13, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ 43316700) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення рішення в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя | | С.О. Удовіченко