П О С Т А Н О В А
іменем України
"21" липня 2026 р. Справа153/1149/26 
Провадження3/153/433/26-п
Код суду: 231 

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Гаврилюк Т.В. розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В :
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 18 червня 2026 року о 16 годині 50 хвилин на околиці населеного пункту Пороги Могилів-Подільського району Вінницької області, на напрямку Пороги (Україна) – Косеуць (РМ), в районі прикордонного знаку 0173, за географічними координатами 48.248616 пн.ш. 28.340615 сх.д., на відстані 150 метрів від лінії державного кордону України, був виявлений громадянин України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску вплав через річку Дністер, чим порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про державний кордон України» №1777-ХІІ від 04.11.1991.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином – судовою повісткою із рекомендованим повідомленням №R068115649977, яке повернулося із відміткою про «вручено члену сім`ї», про причини неявки суд не повідомив. Втім, у матеріалах справи міститься письмова заява від 18.06.2026, згідно якої ОСОБА_1 просив суд розглянути адміністративну справу у його відсутність (а.с.10). 
Частиною 2 статті 268 КУпАП передбачений вичерпний перелік статей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ч.1 ст.204-1 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за даними статями у судовому засіданні не є обов`язковою. 
Відтак, вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Окрім того, 01.07.2026 за вх..№5392 ОСОБА_1 подав клопотання про перенесення судового засідання (а.с.12), тобто останньому було відомо про розгляд справи відносно нього.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Крючков І.М., який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги №017/03.3/8059 від 07.07.2026, 21.07.2026 за вх..№5934 подав клопотання про закриття адміністративного провадження. Зазначив, що фото- чи відео фіксація факту вчинення правопорушення, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП до протоколу не додані. Крім того, вказав, що в протоколі серії ПдРУ № 005657Е від 16.06.2026, в рядку «гр. ОСОБА_1 послуг захисника не потребує» міститься власноручний запис останнього «не правда», що свідчить про порушення права на захист останнього. Також, до вищевказаного протоколу долучені документи, які на думку посадових осіб Державної прикордонної служби України, підтверджують обставини викладені в ньому, а саме: пояснення ОСОБА_1 , в якому останній визнає факт вчинення правопорушення, яке ставиться йому в провину, однак враховуючи порушене його право на захист та факт отримання ним тілесних ушкоджень у відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку №8853, очевидним є той факт що ОСОБА_1 був змушений визнати свою вину, що останній і зробив лише для того, щоб якнайшвидше покинути приміщення прикордонного відділення і уникнення продовження отримання тілесних ушкоджень. Згідно висновку Верховного Суду, який зроблено у постанові від 09 грудня 2021 року у справі № 487/4245/18 - визнання вини у письмових поясненнях не є беззаперечним доказом вини; рапорт інспектора прикордонної служби 1 категорії АЮД впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 , з якого вбачається: ОСОБА_1 прийняв повторне рішення незаконно перетнути державний кордон України, так як 22.09.2025 року в межах Тячівського р-ну Закарпатської обл. вчинив невдалу аналогічну спробу перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску. На підтвердження даної обставини посадовими особами ДПС України надано протокол про адміністративне правопорушення серія ЗхРУ №340889 від 22.09.2025 року. Такі дії посадових осіб ДПС України є нічим іншим ніж введення суду в оману та створення загальної уяви про начебто рецидив правопорушення або схильність ОСОБА_1 до протиправних дій. Таке твердження підтверджується постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.09.2025 у справі №307/3699/25, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП; 18.06.2026 ОСОБА_1 прибув на околицю н.п. Пороги Могилів-Подільського р-ну Вінницької обл. звідки в пішому порядку попрямував у напрямку державного кордону України уникаючи зустрічі з місцевим населенням. З собою мав один рятувальний жилет для плавання, виробник: «Favoritt» та продукти харчування. За допомогою «гугл-карт» встановлених на власному мобільному телефоні орієнтувався у місцевості і поступово рухався до державного кордону з метою вплав переплисти річку Дністер і потрапити до республіки Молдова, де на відстані 150 метрів від лінії державного кордону України при спрацюванні приладу дистанційної фіксації руху (фотопастки) «Reolink» ОСОБА_1 було виявлено прикордонним нарядом впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б). На підтвердження даних фактів посадовими особами ДПС України надано лише схему виникнення обстановки від 18.06.2026, однак до матеріалів справи не додано: фотозображення із (фотопастки) «Reolink» на якому було б зафіксовано самого ОСОБА_1 , в тому числі із рятувальним жилетом, засоби для подолання інженерних споруд та з ідентифікацією місця «біля прикордонного знаку № 0173 на відстані 150 метрів від лінії державного кордону України»; фотозображення мобільного телефону, що належить ОСОБА_1 із фіксацією встановлених на ньому «гугл- карт» та фіксацією маршруту руху «від околиці н.п. Пороги до державного кордону України». Звернув увагу, що схема місцевості, яка долучена до матеріалів справи, не підтверджує події адміністративного правопорушення, оскільки не фіксує факту перетину кордону або ж безпосереднього наміру здійснити такий перетин, а сам по собі факт перебування ОСОБА_1 у межах території, на якій установлено контрольований прикордонний район, за умови відсутності об`єктивних доказів, які б свідчили про його намір перетнути державний кордон поза межами пункту пропуску, не є підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП; Акт ознайомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з її правами від 18.06.2026. Даний документ не підтверджує факту чи обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 005657Е від 18.06.2026; Протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 18.06.2026 у ОСОБА_1 , з якого вбачається, що у останнього виявлено та вилучено один рятувальний жилет для плавання синього кольору з чорними полосами, виробник: «Favoritt», однак матеріали справи не містять фотозображення вилучених речей, що ставить під сумнів його приналежність до власності ОСОБА_1 . Враховуючи викладене, матеріали справи не містять дані, що беззаперечно б доводили, що ОСОБА_1 дійсно мав намір перетнути державний кордон та вчинив таку спробу, а один тільки факт його перебування на достатньо великій відстані від державного кордону, за відсутності інших доказів по справі, не дозволяє повно та всебічно встановити фактичні обставини та прийти до переконання про доведеність винуватості останнього у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому в провину. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Тобто докази, які долучені до адміністративної справи не доводять беззаперечну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення «поза розумним сумнівом», а наявні в матеріалах справи документи слід оцінювати виключно як припущення посадових осіб державної прикордонної служби. Знаведеного вбачається, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза розумним сумнівом доводили, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на перетин державного кордону України поза межами пунктами пропуску, тобто у спосіб, заборонений законом, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Просив провадження у справі №153/1149/26 про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч.1 ст.204-1 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Крючков І.М. клопотання підтримав, просив закрити провадження у справі. Зазначив, що ОСОБА_1 має вік 24 роки, що є підставою для безперешкодного виїзду за межі України.
Дослідивши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , а саме дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення ПдРУ №005657Е від 18.06.2026, письмовому пояснені ОСОБА_1 від 18.06.2026, Акті ознайомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з її правами, передбаченими ст.268 КУпАП від 18.06.2026, рапорті, схемі виникнення обстановки навпроти села Пороги Могилів-Подільського району Вінницької області від 18.06.2026, протоколі особистого огляду, огляду речей та вилучених речей і документів від 18.06.2026, копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №340889 від 22.09.2025, копії паспорта для виїзду за кордон, виданого на ім`я ОСОБА_1 , копії постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.09.2025, талоні-повідомленні єдиного обліку №8853 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.07.2026, довідці №3186 від 24.06.2026, вважаю не доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, виходячи із наступного. 
Згідно ст.9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. 
Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. 
Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.
Частина перша ст.204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Частина друга ст.204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.
Тобто, в даному випадку, в діях ОСОБА_1 міг бути склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП, за умови вчинення ним будь-яких активних дій, які б свідчили про спробу перетинання ним державного кордону України поза пунктом пропуску вплав через річку Дністер.
Разом з тим, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення обставини про те, що ОСОБА_1  18 червня 2026 року о 16 годині 50 хвилин на околиці населеного пункту Пороги Могилів-Подільського району Вінницької області, на напрямку Пороги (Україна) – Косеуць (РМ), в районі прикордонного знаку 0173, за географічними координатами 48.248616 пн.ш. 28.340615 сх.д., на відстані 150 метрів від лінії державного кордону України, здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску вплав через річку Дністер, не підтверджуються належними та достатніми доказами.
При цьому суддя критично оцінює наявні у справі письмові докази, які нібито підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, поза як такі докази не містять у собі достовірних фактичних даних, сукупність яких надала б суду підстави дійти переконливого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП.
Суду не надано жодного доказу (фото-, відеофіксації) того, що ОСОБА_1 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Молдову поза пунктом пропуску через державний кордон України з використанням рятувального жилету для плавання. 
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №005657Е від 18.06.2026 (а.с.2) судом встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в графі « ОСОБА_1 послуг захисника не потребу» вказано «не правда», що є порушенням ст. 268 КУпАП, відповідно до якої особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката тощо.
Відповідно до принципу верховенства права, будь-яке втручання держави у права людини має бути законним і супроводжуватися належними процесуальними гарантіями.
У рішенні Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) у справі «Лучанінова проти України» (заява № 16347/02) Суд наголосив, що для забезпечення права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції, особа, щодо якої ведеться провадження, має бути негайно поінформована про її процесуальні права.
Аналогічна позиція викладена у справі «Пантелеєнко проти України», де ЄСПЛ вказав, що не роз`яснення прав на початковому етапі збору доказів (складання протоколу) є істотним порушенням, яке нівелює справедливість подальшого розгляду справи. «Право на захист виникає з моменту, коли особа стає підозрюваною у вчиненні правопорушення, і включає право бути поінформованим про зміст звинувачення та юридичні механізми захисту».
Наявний в матеріалах справи рапорт інспектора прикордонної служби 1 категорії АЮД впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) сержанта ОСОБА_3 (а.с.5) не підтверджений іншими доказами, а відтак не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Згідно ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В контексті рішення ЄСПЛ "Надточій проти України" (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що доданими до даного протоколу про адміністративне правопорушення матеріалами вина ОСОБА_1 , яка є складовою частиною будь-якого складу правопорушення і має бути обов`язково встановлена при розгляді адміністративних матеріалів, не доведена та не може бути встановлена судом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, що відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.
Як вбачається з протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 18.06.2026 у ОСОБА_1 було вилучено: один рятувальний жилет для плавання синього кольору з чорними полосами, виробник: «Favorit». 
Вирішення питання щодо вилучених речей, врегульоване ст.265 КУпАП та пунктом 11 Порядку зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів, затвердженого Постановою КМУ №17 від 16.01.2012, відповідно до якого за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення речі і документи в установленому порядку конфіскуються, повертаються володільцеві або знищуються, а у разі вилучення речей за плату - реалізуються.
Таким чином, вилучені речі: один рятувальний жилет для плавання синього кольору з чорними полосами, виробник: «Favorit», необхідно конфіскувати, шляхом передачі їх на потреби ЗС України, оскільки ОСОБА_1 вказує, що дана річ йому не належить, як про те зазначає захисник.
Керуючись ст.ст.204-1, 221, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
П О С Т А Н О В И В :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вилучені речі: один рятувальний жилет для плавання синього кольору з чорними полосами, виробник: «Favorit» - конфіскувати, шляхом передачі їх на потреби ЗС України.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя Ямпільського районного суду
Вінницької області Т. В. Гаврилюк