Справа № 468/343/26
Провадження №2/485/372/26

РІШЕННЯ
іменем України

07 липня 2026 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі
головуючої судді Бодрової О.П.,
за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,
представника позивача – Іваницьких Ю.В. (в режимі відеоконференції), 
представника відповідача – Максименко С.В. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу №468/343/26, провадження №2/485/372/26 за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
установив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
У лютому 2026 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі – Банк) звернулося до Баштанського районного суду Миколаївської області з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 69 625,92 грн за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.11.2023.
16 березня 2026 року вказана позовна заява надійшла до Снігурівського районного суду Миколаївської області.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.11.2023 між Банком та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-заяви, за умовами якого останній відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 61 300,00 грн. Відповідач порушила зобов`язання за кредитним договором, допустила заборгованість, яка складає 69 625,92 грн, з яких: 69 625,92 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором. 
Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.11.2023 у розмірі 69 625,92 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3328,00 грн.
06 квітня 2026 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, у якому остання просила суд відмовити в задоволенні позовної заяви. Так, представник відповідача зазначила, що анкета-заява не містить умов про розмір тіла кредиту (кредитного ліміту), строк дії кредитного договору, комісії та відповідальності за невиконання умов кредитування (пені та штрафів). Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що саме з даними Умовами та правилами відповідачка ознайомилась і погодилась, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, щодо користування кредитними коштами. Згідно з випискою про рух коштів за карткою встановлено, що за період лютий 2024 по грудень 2025 року витрати по картці, виданій відповідачці складали 127 430 грн. 26 коп., зарахування на картку коштів відповідачки складали – 47 495, 23 грн. Між тим, у виписці вбачається, що позивачем списані відсотки за кредитом на загальну суму 29 833,00 грн. Тобто, дійсний розмір заборгованості складає 50 102 грн. 03 коп. (127 430 грн. 26 коп. – 47 495 грн. 23 коп. – 29833 грн. 00 коп.). Зарахування до тіла кредиту несплачених процентів є неправомірним, оскільки тіло кредиту - це отримана позичальником сума, а відсотки - це плата за користування кредитними коштами. Відсотки нараховуються саме на залишок тіла кредиту. Позивачем включено до тіла кредиту суму, яка не була отримана позичальником. Таким чином, включення у розмір заборгованості за тілом кредиту суму списаних відсотків за користування кредитом є необґрунтованим та не відповідає нормам ст.1054, 1056-1 ЦК України /а.с.69-72/.
07 квітня 2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що відповідно до статті 628 ЦК України договір про надання банківських послуг, що укладається між Банком та клієнтом, є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит (пункт 5 «Надання та обслуговування кредиту» розділу ІІ «Умови випуску та користування Платіжними картками», розділ ІV «Фабрика розстрочок»); договору банківського вкладу (депозиту) (Розділ VІ «Загальні умови Депозиту MONOBANK»). На момент укладення Договору чинною була редакція Умов від 09.11.2023. Умови у вказаній редакції (від 09.11.2023) доступні на сайті Банку з моменту набуття їх чинності, а отже відповідач мала безперешкодний доступ до них в момент укладення Договору та в подальшому. При внесення змін в Умови, на сайті розміщується нова затверджена Протоколом редакція, а попередня залишається доступною в публічному просторі на сайті в незмінному вигляді. Пунктом 1 Запевнення Відповідач підтвердив: отримання примірника Договору в Мобільному додатку monobank; ознайомлення та згоду з умовами Договору, згідно з яким буде здійснюватись відкриття та обслуговування його рахунків, розміщення ним вкладів, отримання споживчого кредиту тощо; укладання Договору; зобов`язався виконувати умови Договору; що інформація передбачена ч. 2. ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надана шляхом її розміщення у Договорі та на офіційному сайті Банку. Отже, Анкета–заява є невід`ємною частиною Договору і враховуючи її зміст, підписавши Анкету–заяву, Відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма частинами договору і отримав відповідні примірники. Без погодження у мобільному застосунку «monobank» з Умовами і правилами надання банківських послуг не є можливий вхід у головне меню застосунку «Monobank», без такого входу жодна особа не має технічної можливості проводити будь-які фінансові операції, у тому числі отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту. З Деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку Відповідача та наданого разом з позовною заявою розрахунку заборгованості вбачається, що Відповідач користувався отриманою кредитною карткою та частково погашав утворену заборгованість, але станом на момент подання позову має заборгованість перед ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у розмірі 69 625,92 грн. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку (додається) кредитний ліміт Боржника складає 61300 грн., баланс складає - (мінус) 8 325.92 грн., себто заборгованість складає 69625.92 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного Боржником кредитного ліміту у сумі 61300 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 8 325.92 грн. Овердрафт - (мінус) 8 325.92 грн. виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами, платежі розстрочки. Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою Боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 47 495,23 грн, та зроблено витрат по картці на суму 117 121,15 грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку становить 69 625,92 грн (117 121,15 грн - 47 495,23 грн = 69 625,92 грн). Всі поповнення використовувалися Відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими їх вважати не можна. У зв`язку з тим, що Відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла заборгованість /а.с.76-82/.
Інші процесуальні дії у справі
Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 16 березня 2026 року постановила відкрити провадження у справі, розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи /а.с.59/. 
Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 23 квітня 2026 року відклав судове засідання та визнав явку представника позивача, представника відповідача та відповідача обов`язковою для надання особистих пояснень /а.с.95/. 
Позиції учасників справи
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Додатково зазначила суду, що на підставі підписаного між сторонами 11.11.2023 договору, відповідачу встановлено кредитний ліміт. Використавши кредитний ліміт відповідачка не сплачувала відсотки за користування кредитними коштами та вийшла з пільгового періоду. Як вбачається з виписки, у відповідача витрат більше ніж зарахувань, а тому якщо не вистачає власних коштів на погашення заборгованості, банк надає кредитні кошти (овердрафт). 
Представник відповідача у судовому засіданні повідомила, що позовні вимоги визнають частково. Звернула увагу суду, що вони не погоджуються з правом банку щодо зарахування відсотків до тіла кредиту, та вони мають бути заявлені в позовних вимогах окремо. 
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Суд встановив, що 11 листопада 2023 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання банківських послуг, шляхом підписання сторонами Анкети-заяви до вказаного договору. За цим договором АТ «Універсал Банк» відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_1 /а.с.15/.
В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг відповідач просив відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму зазначену у мобільному додатку. Узгоджено, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць. 
Відповідач погодилася, що ця Анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування в AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг (далі — Договір).
Окрім того, відповідно до пункту 5 погодилася з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до Договору, з підписанням якого в Мобільному застосунку Договір набуває чинність.
Підписавши Анкету-заяву відповідач засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій.
Згідно довідки про наявність рахунку від 04.01.2026, ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2 , № НОМЕР_1 , тип рахунку – Картка Чорна, активна до 05/29 /а.с.22/.
Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту, встановлено що за карткою НОМЕР_2 встановлено наступні суми кредитного ліміту: 11.11.2023 09:56:20 – 2000,00 грн; 23.12.2023 12:27:19 – 50 000,00 грн; 07.04.2024 05:27:22 – 48 000,00 грн; 29.04.2024 08:09:56 – 50 000,00 грн; 30.05.2024 05:24:54 – 54 000,00 грн; 05.07.2024 12:21:02 – 57 000,00 грн; 07.08.2024 14:07:09 – 62 000,00 грн; 25.01.2025 11:22:26 – 61 300,00 грн /а.с.23/.
З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 11.11.2023, виписки про рух коштів по картці за період з 11.11.2023 по 04.01.2026, вбачається, що станом на 04.01.2026 заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 69 625,92 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Кредитний ліміт – 61 300,00 грн, сума витрат за період – -127 430,26грн, сума зарахувань за період – 47 495,23грн /а.с.9-14/.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).
Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про споживчий кредит», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.
Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України).
При цьому, на виконання вимог ч.1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідач був ознайомлений з інформацією по кредиту та умовами кредитування.
Відповідно до п. 4 анкети-заяви, відповідач засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій.
Таким чином, доведеним є факт укладення договору про надання банківських послуг відповідачем, підписання його сторонами, в тому числі з використанням власноручного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» та отримання відповідачем кредиту, що останнім не заперечується.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можливо зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку про те, що шляхом підписання Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «УНІВЕРСАЛ БАНК» між позивачем та відповідачем 11.11.2023 укладено Договір про надання банківських послуг «Monobank».
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.
У постанові від 09 серпня 2023 року у справі № 266/4900/21 Верховний Суд зазначив, що "по своїй суті розрахунок заборгованості не є доказом (зокрема письмовим) у розумінні статей 76, 95 ЦПК України, а є результатом вчинення арифметичних дій стороною, тоді як саме виписки за рахунками позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, тобто слугувати підтвердженням правильності проведених стороною в такому розрахунку арифметичних дій".
У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року в справі №355/558/18 виснувано, що виписка про рух коштів по рахунку свідчить про фактичне отримання кредитних коштів та наявність заборгованості за тілом кредиту. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 161/5267/20.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки з рахунку відповідача ОСОБА_1 вбачається, що остання активно користувалася кредитними коштами АТ «Універсал Банк» шляхом проведення різних транзакцій та неодноразово вносила кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості різними сумами, однак сплачені нею кошти не перекривали фактично витрачених коштів з кредитного ліміту, у зв`язку з чим заборгованість зростала.
Окрім того, матеріли справи не містять доказів, що з моменту встановлення кредитного ліміту та користування ним, відповідач висловлював незгоду з діями Банку, з посиланням на непогодження умов договору, тощо.
Також, матеріали справи не містять доказів, що відповідач звертався до суду з позовом про визнання недійсними та неправомірними умов кредитного договору.
Суд зауважує, що встановлення кредитного ліміту лише надає клієнту можливість використати суму кредитного ліміту або утриматися від її використання, а зобов`язання з повернення кредитних коштів залежить лише від волевиявлення клієнта.
Таким чином, відповідач на власний розсуд вирішував чи використовувати наданий йому кредитний ліміт, чи утриматися від його використання. Ключовим моментом є власне дії відповідача з ініціювання платіжної операції за рахунок не власних коштів, а за рахунок кредитних коштів, що становить собою операцію з кредитування рахунку, чим фактично акцептовано пропозицію банку з кредитування рахунку в обсязі та в межах кредитного ліміту, що свідчить про прийняття та схвалення власними діями факту кредитування рахунку в обсязі, що визначено самим відповідачем вчиняючи саме таку кількість транзакцій і в такому обсязі, в якому він вважав за доцільне використати запозичені кошти.
Кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією, тому відповідач міг використовувати кредитні кошти, погашати заборгованість та знову користуватися кредитними коштами. Отже, сума заборгованості за поточним та простроченим тілом кредиту постійно змінюється в залежності від використання кредитних коштів та внесення платежів на погашення заборгованості.
Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладені договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Разом з тим, укладений сторонами договір не передбачає права банку самостійно списувати відсотки за користування кредитними коштами за рахунок тіла кредиту.
Зарахування до тіла кредиту несплачених процентів є неправомірним, оскільки тіло кредиту - це отримана позичальником сума, а відсотки це плата за користування кредитними коштами. Відсотки нараховуються саме на залишок тіла кредиту. Позивачем включено до тіла кредиту суму, яка не була отримана позичальником.
Таким чином, включення у розмір заборгованості за тілом кредиту суму списаних відсотків за користування кредитом є необґрунтованим та не відповідає нормам ст.1054, 1056-1 ЦК України.
Окрім того, згідно розрахунку заборгованості встановлено, що відсотки нараховувалися за відсотковою ставкою 37,2%, в той час як умовами договору погоджено нарахування відсотків за відсотковою ставкою 3,1% в місяць, що суперечить умовам кредитного договору.
З огляду на викладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, суд виснував, що позовні вимоги АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 40 242,01 грн (69 625,92 грн (нарахована заборгованість) – 29 383,91 грн (сума списаних відсотків у рахунок тіла кредиту) = 40 242,01 грн).
Щодо судових витрат
Розподіляючи судові витрати, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 3328,00 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.
Суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача 40 242,01 грн заборгованості за кредитним договором, задовольнивши 57,80% позовних вимог.
Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1923,58 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 13, 81,141, 263-265, 268 ЦПК України, суд
ухвалив:
Задовольнити частково позовну заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.11.2023 у розмірі 40 242,01 (сорок тисяч двісті сорок дві гривні одна копійка) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 1923,58 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять три гривні п`ятдесят вісім копійок) понесених судових витрат.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 07 липня 2026 року.

Позивач:
Акціонерне товариство «Універсал Банк», адреса: вул.Оленівська, 23, м.Київ, 04080, код ЄДРПОУ 21133352.

Відповідач:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя      О.П.Бодрова