ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
04.08.2026 | Справа № 910/5882/26
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО Укрсовпроект"
до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
про стягнення 20 636 561,73 грн

При секретарю судового засідання: Карашевич В.В.

Представники сторін:
від позивача: Дмітрієва Віталіна Василівна - представник за ордером серії АІ №2207138 від 18.05.2026;
від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

У травні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "НВО Укрсовпроект" (далі - ТОВ "НВО Укрсовпроект") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" 20 636 561,73 грн, з яких: 13 012 440,55 грн - основний борг, 187 194,20 грн - штраф, 1 789 777,00 грн - інфляційні втрати, 5 647 149,98 грн - пеня, посилаючись на неналежне виконання Відповідачем зобов`язань за Договором про виконання робіт №20-129-01-23-02865 від 19.10.2023 в частині своєчасної оплати вартості переданого обладнання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2026 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.
03.06.2026 через систему "Електронний суд" ТОВ "НВО Укрсовпроект" подало заяву про усунення недоліків позовної заяви, зокрема, вказавши правильне найменування відповідача - Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - АТ "Енергоатом") в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Відокремлений підрозділ)
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 30.06.2026. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
19.06.2026 через систему "Електронний суд" АТ "Енергоатом" подало відзив, в якому просило відмовити у задоволенні позову, оскільки в останнього виникло право на затримання платежу, передбачене пунктом 4.7. Договору, у зв`язку з порушення ТОВ "НВО Укрсовпроект" умов Договору в частині реєстрації податкових накладних;
- з огляду на ненастання строку оплати вартості основної заборгованості (відсутності прострочення), у задоволенні похідних позовних вимог про стягнення неустойки та компенсаційних нарахувань також необхідно відмовити;
- положеннями Договору не передбачено відповідальності до Відповідача у вигляді пені та штрафу;
- Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" також не встановлено конкретного розміру пені, а лише передбачено її максимальну межу;
- абзац 2 частини 3 статті 549 ЦК України, доповнений згідно із Законом №4196-IX від 09.01.2025, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вказана норма була відсутня на момент укладення Договору;
- у пункті 9.20 Договору сторони не забезпечували виконання основного зобов`язання шляхом встановлення штрафу, а у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України зменшили розмір процентів річних з 3% до 1%, тобто у вказаному пункті закріплено не штраф у розмірі 1%, а проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання.
26.06.2026 через систему "Електронний суд" ТОВ "НВО Укрсовпроект" подало відповідь на відзив, в якій не погодилося із запереченнями АТ "Енергоатом", оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні умов Договору: нереєстрація податкових накладних не впливає на обов`язок покупця здійснити оплату за переданий товар. Також Позивач наголосив, що пеня була нарахована у відповідності до положень пункту 9.1. Договору та чинного законодавства.
Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.08.2026.
03.08.2026 через систему "Електронний суд" (зареєстровано судом 04.08.2026) ТОВ "НВО Укрсовпроект" подало додаткові письмові пояснення та клопотання про долучення до матеріалів справи Акту звіряння взаєморозрахунків між сторонами за період з 19.10.2023 по 03.08.2026 за Договором.
Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.
Частиною 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частиною 3 статті 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Відповідно до частини 4 статті 80 ГПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 80 ГПК України).
За положеннями статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
У частині 1 статті 207 ГПК України вказано, що головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.
Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом (частина 2 статті 207 ГПК України).
Водночас за положеннями частин 1-3 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Оскільки Позивачем не наведено поважних причин пропуску процесуального строку для подання доказу, тому клопотання про долучення доказу підлягає залишенню без розгляду, а долученій до нього доказ не приймаються судом до розгляду. Більше того, копія Акту звіряння взаєморозрахунків між сторонами за період з 19.10.2023 по 03.08.2026 за Договором була підписана цифровим підписом лише зі сторони Позивача.
04.08.2026 у судовому засіданні представниця ТОВ "НВО Укрсовпроект" підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.
Представник АТ "Енергоатом" у призначене судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.
У судовому засіданні 04.08.2026 на підставі статті 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представниці Позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "НВО Укрсовпроект" частково обґрунтованими.
19.10.2023 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", правонаступниками яких є Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (за текстом договору - Закупник) та ТОВ "НВО Укрсовпроект" (за текстом договору - Підрядник) було укладено Договір про виконання робіт №20-129-01-23-02865 від 19.10.2023, за змістом якого:
- пункт 1.1.: Закупник доручає, а Підрядник робіт приймає на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим Договором, виконати роботи;
- пункт 1.10.: Роботи за цим Договором виконуються з використанням матеріалів Підрядника. Підрядник гарантує відповідність якості матеріалів, що поставляються ним, вимогам щодо якості, визначеним умовами Договору та додатками до нього, а також забезпечує наявність необхідних сертифікатів якості, паспортів, висновків санітарно- епідеміологічної експертизи або інших документів, що засвідчують їхню якість, відповідно до вимог ТС;
- пункт 1.11.: Обладнання для виконання робіт за цим Договором постачає Підрядник;
- пункт 1.12.: Асортимент, найменування, кількість та ціна обладнання, яке постачається Підрядником за умовами цього Договору, визначені у Специфікації обладнання (Додаток №7);
- пункт 4.1.4.: Закупник здійснює оплату за поставлене обладнання за цим Договором протягом 180 календарних днів з дати підписання Сторонами акту (актів) приймання-передачі обладнання, за умови оформлення ярлика на придатний Товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організаціє вхідного контролю продукції для ВП Компанії";
- пункт 4.1.5.: Сторонами погоджено, що у разі, якщо Підрядник не здійснить реєстрацію належним чином оформленої податкової накладної в ЄРПН у встановлений законодавством термін та це призведе до втрати у Закупника права на нарахування сум податку на додану вартість, що відносяться до податкового кредиту, Закупник в односторонньому порядку зменшує вартість виконаних робіт за договором на суму ПДВ, яка не була підтверджена податковою накладною відповідно до вимог ПКУ, та проводить розрахунок протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту втрати права на такий податковий кредит.
Податкові накладні мають бути складені в електронній формі за формою, визначеною чинною редакцією наказу Мінфіну №1307 від 31.12.2015 з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису, уповноваженої платником особи, і зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) протягом строку, визначеного чинною редакцією Податкового кодексу України. Податкова накладна повинна бути складена відповідно до актів приймання виконаних робіт, видаткових накладних. Крім того, в податкових накладних зазначаються одиниці вимірювання та обліку послуг відповідно до Класифікатора системи позначень одиниці вимірювання та обліку (КСПОВО). Одночасно з реєстрацією в ЄРПН, електронні податкові накладні, сформовані українською мовою в програмі "Соната", направляються на електронну адресу Покупця pdv@ak.atom.gov.ua із зазначенням коду ДКПП та надаються розшифровки коду відповідно до класифікатора послуг. Разом з податковою накладною Підрядник надає Закупнику електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН. При складанні податкових накладних в реквізитах Отримувача вказується номер філії 09. В реквізитах Отримувача вказується назва Отримувача - ВП - "Централізовані закупівлі" ДП "НАЕК "Енергоатом";
- пункт 4.7.: Сторони домовилися, що Закупник має право затримати оплату виконаних робіт у випадку наявності спорів між сторонами щодо сплати заборгованості, штрафних санкцій, відшкодування збитків та інших платежів, які підлягають сплаті згідно з цим та іншими, укладеними між сторонами правочинами, до моменту остаточного вирішення таких спорів або за наявністю обставин пов`язаних з дією в Україні воєнного стану;
- пункт 9.1.: У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України;
- пункт 9.20.: У випадку якщо Закупник прострочив виконання грошового зобов`язання за Договором у частині оплати за виконані роботи, на вимогу Підрядника Закупник зобов`язаний сплатити Підряднику 1 (один) % річних від простроченої суми.
ТОВ "НВО Укрсовпроект" було поставлено АТ "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу обладнання загальною вартістю 13 012 440,55 грн, що підтверджується видатковими накладними:
- №УС-0000001 від 01.05.2024 (підписана уповноваженим представником Відокремленого підрозділу 06.05.2024) на суму 4 377 623,95 грн;
- №УС-0000003 від 03.06.2024 (підписана уповноваженим представником Відокремленого підрозділу 06.06.2024) на суму 3 313 475,32 грн;
- №УС-0000004 від 03.06.2024 (підписана уповноваженим представником Відокремленого підрозділу 06.06.2024) на суму 4 411 608,62 грн;
- №УС-0000007 від 08.08.2024 (підписана уповноваженим представником Відокремленого підрозділу 13.08.2024) на суму 909 732,66 грн.
Вищезазначені видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками без жодних претензій та/або зауважень.
Після передання вищезазначеного обладнання ТОВ "НВО Укрсовпроект" було подано на реєстрацію у ЄРПН наступні податкові накладні: №4 від 08.08.2024 року (видаткова накладна від 08.08.2024 №УС-0000007 на суму 909 732,66 грн), №2 від 01.05.2024 (видаткова накладна від 01.05.2024 №УС-00000001 на суму 4 377 623,95 грн), №2 від 03.06.2024 (видаткова накладна від 03.06.2024 №УС-00000004 на суму 4 411 608,62 грн), №1 від 03.06.2024 (видаткова накладна №УС-00000003 від 03.06.2024 на суму 3 313 475,32 грн).
Натомість Головне управління ДПС у місті Києві відмовило у реєстрації вищезазначених податкових накладних. Однак Позивач оскаржив такі рішення були оскаржені спочатку у адміністративному порядку, а потім у судовому порядку:
- рішенням ГУ ДПС у місті Києві №11800466/31281366 від 20.09.2024 відмовлено у реєстрації в ЄРПН податкової накладної №4 від 08.08.2024 на суму 909 732,66 грн (у тому числі ПДВ 151 622,11 грн). Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.01.2026 у справі №320/18271/25 вказане рішення податкового органу визнано протиправним та скасовано, зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну №4 від 08.08.2024 подану ТОВ "НВО Укрсовпроект" датою її фактичного подання на реєстрацію. На момент прийняття рішення у даній господарській справі відсутнє відкрите апеляційне провадження.
- рішенням ГУ ДПС у місті Києві №11417242/31281366 від 15.07.2024 відмовлено у реєстрації в ЄРПН податкової накладної №2 від 01.05.2024 на суму 4 377 623,95 коп. (у тому числі ПДВ 729 603,99 грн). Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі №320/47898/24 вказане рішення податкового органу визнано протиправним та скасовано, зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ "НВО Укрсовпроект" від 01.05.2024 №2 датою її фактичного подання на реєстрацію. На момент прийняття рішення у даній господарській справі відкрито апеляційне провадження.
- рішенням ГУ ДПС у місті Києві №11417241/31281366 від 15.07.2024 відмовлено у реєстрації в ЄРПН податкової накладної №1 від 03.06.2024 року на суму 3 313 475,32 грн (у тому числі ПДВ 552 245,89 грн). Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 у справі №320/47805/24 вказане рішення податкового органу визнано протиправним та скасовано, зобов`язано Державну податкову службу України вчинити дії щодо реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну №1 від 03.06.2024 подану ТОВ "НВО Укрсовпроект" датою її доставлення до центрального рівня ДПС України. На момент прийняття рішення у даній господарській справі відкрито апеляційне провадження.
- рішення ГУ ДПС у місті Києві №11800466/31281366 від 20.09.2024 відмовлено у реєстрації в ЄРПН податкової накладної №2 від 03.06.2024 на суму 4 411 608,62 грн (у тому числі ПДВ 735 268, 10 грн). 24.11.2024 Київським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі №320/47806/24, але рішення суду ще не ухвалено
Доказів оплати вказаного обладнання матеріали справи не містять та не були надані Відповідачем.
З метою досудового врегулювання спору, ТОВ "НВО Укрсовпроект" зверталося до АТ "Енергоатом" з листами №11/03-26 від 11.03.2026, №30-26 від 04.02.2026 та претензією №19-02/26 від 19.02.2026, в якій просило сплатити заборгованість за Договором у розмірі 13012440,55 грн.
Однак вищезазначені звернення були залишені без відповіді та задоволення.
У зв`язку з несплатою АТ "Енергоатом" вартості обладнання, переданого за Договором про виконання робіт №20-129-01-23-02865 від 19.10.2023, ТОВ "НВО Укрсовпроект" звернулося з даним позовом до суду.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За приписами частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання Договору №20-129-01-23-02865 від 19.10.2023, суд дійшов висновку, що такий за своєю правовою природою є договором підряду, за яким, відповідно до статті 837 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
За положеннями частин 1, 2 статті 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.
Відповідно до положень пунктів 1.10., 1.11. Договору роботи за цим Договором виконуються з використанням матеріалів Підрядника. Обладнання для виконання робіт за цим Договором постачає Підрядник.
Отже, укладення Договору №20-129-01-23-02865 від 19.10.2023 було спрямоване на своєчасне виконання ТОВ "НВО Укрсовпроект" робіт ремонту із свого матеріалу та обладнання та одночасного обов`язку АТ "Енергоатом" по здійсненню оплати за виконані роботи.
Згідно з частиною 1 статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Пунктом 4.1.4. Договору встановлено, що Закупник здійснює оплату за поставлене обладнання за цим Договором протягом 180 календарних днів з дати підписання Сторонами акту (актів) приймання-передачі обладнання, за умови оформлення ярлика на придатний Товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організаціє вхідного контролю продукції для ВП Компанії".
Як було раніше встановлено судом, ТОВ "НВО Укрсовпроект" було поставлено АТ "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу обладнання загальною вартістю 13012440,55 грн, що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться у матеріалах справи, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками без жодних претензій та/або зауважень.
Однак Відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки Позивачем у порушення положень пункту 4.1.5. Договору не було зареєстровано податкові накладні у ЄРПН, що надає Відповідачу згідно пункту 4.7. Договору право відстрочення оплати. Однак суд не погоджується з вказаними запереченими, з огляду на таке.
Відповідно до пункту 4.1.5. Договору Сторонами погоджено, що у разі, якщо Підрядник не здійснить реєстрацію належним чином оформленої податкової накладної в ЄРПН у встановлений законодавством термін та це призведе до втрати у Закупника права на нарахування сум податку на додану вартість, що відносяться до податкового кредиту, Закупник в односторонньому порядку зменшує вартість виконаних робіт за договором на суму ПДВ, яка не була підтверджена податковою накладною відповідно до вимог ПКУ, та проводить розрахунок протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту втрати права на такий податковий кредит.
Податкові накладні мають бути складені в електронній формі за формою, визначеною чинною редакцією наказу Мінфіну №1307 від 31.12.2015 з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису, уповноваженої платником особи, і зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) протягом строку, визначеного чинною редакцією Податкового кодексу України. Податкова накладна повинна бути складена відповідно до актів приймання виконаних робіт, видаткових накладних. Крім того, в податкових накладних зазначаються одиниці вимірювання та обліку послуг відповідно до Класифікатора системи позначень одиниці вимірювання та обліку (КСПОВО). Одночасно з реєстрацією в ЄРПН, електронні податкові накладні, сформовані українською мовою в програмі "Соната", направляються на електронну адресу Покупця pdv@ak.atom.gov.ua із зазначенням коду ДКПП та надаються розшифровки коду відповідно до класифікатора послуг. Разом з податковою накладною Підрядник надає Закупнику електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН. При складанні податкових накладних в реквізитах Отримувача вказується номер філії 09. В реквізитах Отримувача вказується назва Отримувача - ВП - "Централізовані закупівлі" ДП "НАЕК "Енергоатом".
Пунктом 4.7. Договору також передбачено, що закупник має право затримати оплату виконаних робіт у випадку наявності спорів між сторонами щодо сплати заборгованості, штрафних санкцій, відшкодування збитків та інших платежів, які підлягають сплаті згідно з цим та іншими, укладеними між сторонами правочинами, до моменту остаточного вирішення таких спорів або за наявністю обставин пов`язаних з дією в Україні воєнного стану.
Разом із цим, суд зазначає, що умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Положення частини 1 статті 530 ЦК України необхідно застосовувати (тлумачити) у взаємозв`язку з загальними положеннями частини 2 статті 251 та частини 2 статті 252 ЦК України.
За статтею 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Положеннями статті 252 ЦК України визначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Специфіка визначення терміну вказівкою на подію, яка має неминуче настати, полягає в тому, що в момент укладання договору сторони відповідних правовідносин в силу об`єктивних обставин не можуть знати точної дати настання даної події. При цьому, подія про яку йдеться в частині другій статті 252 ЦК України, має неминуче настати.
Відповідно до лексичного значення словосполучення "неминуче має настати" означає як те, що обов`язково та безумовно має відбутися.
За змістом норми частини 1 статті 530 ЦК України у взаємозв`язку з частиною 2 статті 251, частиною 2 статті 252 цього Кодексу, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, у разі визначення терміну виконання зобов`язання з вказівкою на майбутню подію нею може бути визнана лише та подія, неминучість якої є безумовна. Якщо юридичні наслідки мають певну ступінь вірогідності настання, то має місце не існування часової категорії у вигляді терміну, а умова.
Крім того, відповідно до статті 212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
Відкладальна обставина повинна мати вірогідний характер, однак сторонам завчасно невідомо, чи матиме місце така обставина; при цьому сторони не можуть впливати на настання такої обставини. Обумовлення сторонами виникнення між ними певного господарсько-правового зобов`язання настанням певної обставини може здійснюватись саме на етапі укладення договору, тобто сторони визначають, що при умові настання погодженої умови між сторонами виникнуть відповідні правовідносини за договором. Однак, настання такої умови впливає на настання прав і обов`язків у обох сторін договору.
Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що умови договору щодо сплати відповідачем частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ після отримання оформленої та зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної (абзац 2 пункту 2.2. договору) не є ані строком, ані терміном виконання зобов`язання, а також не є відкладальною обставиною.
Додатково суд відзначає, що за правилами Податкового кодексу (розділ V) податок на додану вартість - це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем (зазвичай, під час оплати товару).
У спірних правовідносинах і позивач, і відповідач є платниками ПДВ, у яких виникають податкові зобов`язання (стаття 187 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та право на податковий кредит (стаття 198 ПК України) безпосередньо під час здійснення господарської операції (якщо спрощено, то під час: отримання коштів продавцем/списання коштів з рахунка покупця або відвантаження товару продавцем/отримання товару покупцем).
Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Тобто, остаточне визначення платником ПДВ зобов`язань перед бюджетом або наявності податкового кредиту, який має бути відшкодований ("компенсований" за визначенням відповідача) державою, здійснюється за результатами діяльності за весь звітний (податковий) період з урахуванням всіх вчинених в такому періоді господарських операцій.
Також, статтею 511 ЦК України передбачено, що зобов`язання не може створювати обов`язку для третьої особи.
Зі змісту частини 2 статті 528 ЦК України вбачається, що у разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам.
Отже, суд вважає, що не можна ставити в залежність момент оплати переданого обладнання від дій інших осіб, в даному випадку податкових органів, тому навіть нереєстрація податкової накладної не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов`язання.
Крім цього, у пунктах 7.26., 7.28., 8.4. постанови Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 06.02.2026 у cправі №904/2953/24 зазначив: аналізуючи природу обов`язку покупця зареєструвати податкову накладну, Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово звертала увагу на те, що обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків (пункт 25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, пункт 8.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №925/556/21).
Включення до приватноправового договору обов`язків, що належать до публічно-правової сфери, до сфери регулювання податкового законодавства, не перетворює ці обов`язки на цивільні незалежно від волевиявлення сторін договору. У разі невідповідності договірного регулювання приписам імперативних норм застосуванню в будь-якому разі підлягають саме імперативні норми, відтак таке договірне регулювання не створює передбачених ним правових наслідків, не надає підстав для застосування договірної відповідальності.
Обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, а включення до приватноправового договору обов`язків, що належать до публічно-правової сфери, до сфери регулювання податкового законодавства, не перетворює ці обов`язки на цивільні незалежно від волевиявлення сторін договору.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що сплата вартості переданого обладнання повинна відбуватися у відповідності до пункту 4.1.4. Договору - протягом 180 календарних днів з дати підписання Сторонами акту (актів) приймання-передачі обладнання.
Оскільки видаткова накладна №УС-0000001 від 01.05.2024 на суму 4 377 623,95 грн підписана уповноваженим представником Відокремленого підрозділу 06.05.2024, тому останнім днем оплати з урахуванням положень частини 5 статті 254 ЦК України було 04.11.2024, відтак перший день прострочення - 05.11.2024.
Оскільки видаткові накладні №УС-0000003 від 03.06.2024 на суму 3 313 475,32 грн та №УС-0000004 від 03.06.2024 на суму 4 411 608,62 грн підписані уповноваженим представником Відокремленого підрозділу 06.06.2024, тому останнім днем оплати було 03.12.2024, відтак перший день прострочення - 04.12.2024.
Оскільки видаткова накладна №УС-0000007 від 08.08.2024 на суму 909 732,66 грн підписана уповноваженим представником Відокремленого підрозділу 13.08.2024, тому останнім днем оплати було 10.02.2025, відтак перший день прострочення - 11.02.2025.
Судом встановлено, у матеріалах справи відсутні і відповідачем не було надано жодних доказів оплати.
Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 ЦК України кваліфікується як порушення зобов`язання.
Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати вартості обладнання за Договором про виконання робіт №20-129-01-23-02865 від 19.10.2023 по вищевказаним видатковим накладним у розмірі 13 012 440,55 грн, строк оплати яких настав, суд дійшов висновку про наявність у Відповідача основної суми заборгованості у вищезазначеному розмірі.
Також у зв`язку невиконанням АТ "Енергоатом" своїх грошових зобов`язань ТОВ "НВО Укрсовпроект" завлено до стягнення пеню, розраховану Позивачем за подвійною обліковою ставкою Національного банку України, у розмірі 185 647 149,98 грн, з яких:
345 499,02 грн, нарахованих за період з 08.02.2025 по 05.05.2026 на суму боргу у розмірі 909 732,66 грн;
3 320 492,51 грн, нарахованих за період з 03.12.2024 по 05.05.2026 на суму боргу у розмірі 7 725 083,94 грн (3 313 475,32 грн + 4 411 608,62 грн);
1 981 158,45 грн, нарахованих за період з 01.11.2024 по 05.05.2026 на суму боргу у розмірі 4 377 623,95 грн.
Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.
Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 230 ГК України було визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня.
Відповідно до частини 4 статті 231 ГК України було визначено у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Вищенаведеними положеннями законодавства передбачалося, що вказані штрафні санкції можуть бути стягнуті лише у тому випадку (якщо не встановлено законом), коли основне зобов`язання прямо забезпечено неустойкою (пеня, штраф) у чинному договорі, а також ним встановлено її розмір (встановлено за згодою сторін).
Зі змісту заяв по суті справи Позивача вбачається, що пеню останній нараховую на підставі пункту 9.1. Договору та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".
Однак, дослідивши положення Договору, судом встановлено, що ним не передбачено відповідальності для Закупника у разі порушення ним грошових зобов`язань.
Крім цього, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлюється не конкретна ставка, по якій здійснюється нарахування за порушення грошових зобов`язань, а лише визначається її максимальна ставка.
Водночас суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.06.2021 у справі №904/5726/19 такого змісту:
"6.56. У процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
6.57. Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на "норму права", що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.
6.58. Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia".
Так і до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові 12.10.2021 у справі №910/17324/19, такого змісту:
"32. Згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація сторонами їхніх спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні нормативні приписи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2019 року у справі №265/6582/16-ц (пункт 44), від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (пункт 83), від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15 (пункт 7.43), від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (пункт 101), від 4 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (пункт 84), від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (пункт 8.1).
Зазначення позивачем конкретних приписів для обґрунтування позову не є визначальним для вирішення судом питання про те, які приписи слід застосувати, вирішуючи спір (постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (пункт 85). З`ясувавши під час розгляду справи, що позивач або інший учасник справи для обґрунтування вимог або заперечень вказує інші нормативні приписи, ніж ті, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює юридичну кваліфікацію останніх і застосовує для ухвалення рішення ті нормативні приписи, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15 (пункт 7.43) та від 4 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (пункт 85).
Саме суд має обов`язок здійснити юридичну кваліфікацію відносин сторін, виходячи зі встановлених під час розгляду справи фактів, і визначити, який припис треба застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є спірні відносини, не є зміною підстави позову (обставин, якими обґрунтований позов) та обраного позивачем способу захисту (предмета позову) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (пункт 86)".
Судом встановлено, 09.01.2025 було прийнято Закон України "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб" (далі - Закон №4196-IX).
Цим законом, серед іншого, визнано Господарський кодекс України таким, що втратив чинність, з дня введення в дію цього Закону (пункт 3 стаття 17).
Також Законом №4196-IX від 09.01.2025 частину третю статті 549 ЦК України доповнено абзацом другим, згідно якого боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Відповідно до абзацу 3 пункту 1 статті 17 Закону №4196-IX цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності.
28.02.2025 Закон №4196-IX набрав чинності та 28.08.2025 був введений в дію. 
У рішенні Конституційного Суду України від 06.10.2010 у справі №1-27/2010 (№21-рп/2010) вказано, що положення частини п`ятої статті 94 Конституції України надають право Верховній Раді України встановлювати строк набрання законами чинності не тільки через 10 днів після їх офіційного опублікування а й з моменту, визначеного самим законом, зокрема з дати введення закону в дію. Тобто закони чи окремі їх положення можуть вводитися в дію після дня набрання ними чинності. Системний аналіз цієї статті у взаємозв`язку з іншими нормами Конституції України (свідчить, що введення закону в дію не з моменту набрання ним чинності, а з моменту окремо визначеного в ньому строку, з якого він застосовується, передбачено в розділі XV "Перехідні положення" Конституції України
Таким чином, Основним Законом України передбачено порядок і строки набрання законом чинності, а також введення в дію окремих його положень. Виходячи з цього законодавець, враховуючи різні обставини, може встановити іншу дату введення закону в дію. 
Отже, розмежування в оспорюваних законах моменту введення їх в дію і набрання ними чинності не суперечить положенням статті 57, частини п`ятої статті 94 Конституції України і не може тлумачитися як порушення встановленої Конституцією України процедури набрання цими законами чинності.
Враховуючи викладене, з 28.08.2025 на рівні закону (ЦК України) встановлено ставку, за якою обчислюється розмір пені за порушення грошових зобов`язань.
Заперечуючи проти задоволення позову щодо стягнення пені, Відповідач наголошував на непоширення на спірні відносини приписів Закону №4196-IX, яким було внесено зміни до статті 549 ЦК України, через те, що на момент укладення Договору від 19.10.2023 вказані законодавчі норми були відсутні.
Так, відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Аналогічне положення закріплене у частині 2 статті 5 ЦК України, за яким акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.
Водночас, з огляду на те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням і пеня нараховуються за кожен день такого прострочення, тому доводи Відповідача про непоширення положень Закону №4196-IX на спірні правовідносини є необґрунтованими.
Враховуючи принцип "jura novit curia", суд дійшов до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір пені розрахований Позивачем за подвійною обліковою ставкою Національного банку України на підставі абзацу 2 частини 3 статті 549 ЦК України. Однак, суд вважає, що заявлений розмір пені є необґрунтований, оскільки вказану неустойку необхідно розраховувати з дня введення в дію Закону №4196-IX.
Таким чином, за розрахунком суду, обґрунтований розмір пені становить 2739742,62 грн, з яких:
191 542,34 грн, нарахованих за період з 28.08.2025 по 05.05.2026 на суму боргу у розмірі 909 732,66 грн;
1 626 500,55 грн, нарахованих за період з 28.08.2025 по 05.05.2026 на суму боргу у розмірі 7 725 083,94 грн (3 313 475,32 грн + 4 411 608,62 грн);
921 699,73 грн, нарахованих за період з 28.05.2025 по 05.05.2026 на суму боргу у розмірі 4 377 623,95 грн.
Також у зв`язку невиконанням АТ "Енергоатом" своїх грошових зобов`язань ТОВ "НВО Укрсовпроект" завлено до стягнення 1 789 777,00 грн інфляційних втрат, з яких:
94 111,33 грн, нарахованих за період з лютого 2025 року по березень 2026 року на суму боргу у розмірі 909 732,66 грн;
1 022 217,85 грн, нарахованих за період з грудня 2024 року по березень 2026 року на суму боргу у розмірі 7 725 083,94 грн (3 313 475,32 грн + 4 411 608,62 грн);
673 447,82 грн, нарахованих за період з листопада 2024 року по березень 2026 року на суму боргу у розмірі 4 377 623,95 грн.
За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, передумовою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат є несвоєчасне виконання боржником грошового зобов`язання (частина друга статті 625 ЦК України), внаслідок чого у боржника виникає обов`язок сплатити кредитору, зокрема, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).
Інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання.
Таким чином, зобов`язання зі сплати як 3% річних, як і інфляційних втрат, є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.0.2020 у справі №910/4590/19; пункт 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).
Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 31.10.2018 у справі №161/12771/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі №711/4010/13, від 23.06.2020 у справі №536/1841/15-ц, від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, від 22.09.2020 у справі №918/631/19, від 09.11.2021 у справі №320/5115/17).
Перевіривши вищенаведений розрахунок, суд вважає його обґрунтованим, а тому з Відповідача підлягає стягненню 1 789 777,00 грн інфляційних втрат.
Крім пені, Позивачем заявлено до стягнення 187 194,20 грн штрафу, нарахованого на підставі пункту 9.20. Договору, з яких:
11 265,73 грн, нарахованих за період з 08.02.2025 по 05.05.2026 на суму боргу у розмірі 909 732,66 грн;
109 844,34 грн, нарахованих за період з 03.12.2024 по 05.05.2026 на суму боргу у розмірі 7 725 083,94 грн (3 313 475,32 грн + 4 411 608,62 грн);
66 084,13 грн, нарахованих за період з 01.11.2024 по 05.05.2026 на суму боргу у розмірі 4 377 623,95 грн.
Згідно з частиною 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Водночас за положенням пункту 9.20. Договору у випадку якщо Закупник прострочив виконання грошового зобов`язання за Договором у частині оплати за виконані роботи, на вимогу Підрядника Закупник зобов`язаний сплатити Підряднику 1 (один) % річних від простроченої суми.
За своєю правовою природою штраф має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов`язання, а пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов`язання (постанови Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №910/3692/18, від 18.01.2024 у справі №916/410/23).
З огляду на зазначене, а також дослідивши розрахунок заявленої неустойки, суд дійшов до висновку про те, що в пункті 9.20. Договору сторонами не було забезпечено виконання основного зобов`язання штрафом.
Водночас, у силу положень статей 6, 627, ЦК України, сторони в пункті 9.20. Договору зменшили розмір процентів річних від простроченої суми, передбачених статтею 625 ЦК України, з 3% до 1%.
Перевіривши вищенаведений розрахунок, суд вважає його необґрунтованим, оскільки Позивачем неправильно визначено початок прострочення грошового зобов`язання з оплати вартості переданого обладнання.
Таким чином, за розрахунком суду, обґрунтований розмір процентів річних становить 186 393,18 грн, з яких:
11 190,96 грн, нарахованих за період з 11.02.2025 по 05.05.2026 на суму боргу у розмірі 909 732,66 грн;
109 616,51 грн, нарахованих за період з 04.12.2024 по 05.05.2026 на суму боргу у розмірі 7 725 083,94 грн (3 313 475,32 грн + 4 411 608,62 грн);
65 585,71 грн, нарахованих за період з 05.11.2024 по 05.05.2026 на суму боргу у розмірі 4 377 623,95 грн.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).
Отже, позов ТОВ "НВО Укрсовпроект" підлягає частковому задоволенню.
Судовий збір згідно статті 129 ГПК України та з урахуванням положень частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 129, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код: 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО Укрсовпроект" (04116, місто Київ, вулиця Богдана Гаврилишина, будинок 14; ідентифікаційний код: 31281366) 13 012 440 (тринадцять мільйонів дванадцять тисяч чотириста сорок) грн 55 коп. основного боргу, 186 393 (сто вісімдесят шість тисяч триста дев`яносто три) грн 18 коп. процентів річних, 1 789 777 (один мільйон сімсот вісімдесят дев`ять тисяч сімсот сімдесят сім) грн 00 коп. інфляційних втрат, 2 739 742 (два мільйони сімсот тридцять дев`ять тисяч сімсот сорок дві) грн 62 коп. пені та 212 740 (двісті дванадцять тисяч сімсот сорок) грн 24 коп. судового збору.
3. В іншій частині позову відмовити.
4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 20.08.2026.

Суддя | Сергій МУДРИЙ