ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 р. | Справа № 520/4568/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О., м. Харків, повний текст складено 04.03.26 у справі № 520/4568/23
за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Слобожанський лісовий офіс» 
до  Головного управління ДПС у Харківській області 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Державне підприємство «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» (далі - ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство», позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі – ГУ ДПС, відповідач, контролюючий орган), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08 лютого 2023 року № 00017250717 за платежем податок на прибуток підприємств на суму 1 990 896 грн 25 коп.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у задоволенні адміністративного позову ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» відмовлено повністю.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у справі №520/4568/23 скасовано. Прийнято постанову, якою адміністративний позов ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» до ГУ ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 08 лютого 2023 року №00017250717 за платежем податок на прибуток підприємств на суму 1 990 896 грн 25 коп.
Ухвалою Верховного Суду від 01.05.2025 замінено позивача у справі його правонаступником, а саме: Державне підприємство «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» на Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Слобожанський лісовий офіс» код ЄДРПОУ 44768034 (далі - ДСГП «ЛІСИ УКРАЇНИ» в особі філії «Слобожанський лісовий офіс», позивач).
Постановою Верховного Суду від 23.10.2025 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року скасовано, а справу № 520/4568/23 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, а викладені у ньому висновки не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції не наведено жодного обґрунтування щодо неврахування Наказу №173 від 31 грудня 2020 року «Про незастосування коригувань фінрезультату до оподаткування на різницю» у ході перевірки. Разом з цим звертає увагу, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обмежився виключно формальним аналізом податкової звітності позивача, не дослідивши при цьому сутність спірних правовідносин. Зокрема, не встановив економічну обґрунтованість створення резерву сумнівних боргів, не дослідив реальність господарських операцій, а також не з`ясував, чи мало місце фактичне заниження податку на прибуток. Рішення фактично ґрунтується на формальній відсутності відповідної відмітки у декларації, що не може бути достатньою підставою для висновку про порушення податкового законодавства.
За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Від відповідача надійшли пояснення у справі, в яких він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України).
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Головним управлінням ДПС у Харківській області 16 грудня 2022 року здійснено позапланову виїзну перевірку ДСГП «ЛІСИ УКРАЇНИ» в особі філії «Слобожанський лісовий офіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2017 року по 15 грудня 2022 року, валютного за період з 01 січня 2017 року по 15 грудня 2022 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 15 грудня 2022 року, за результатами якої складено акт від 02 січня 2023 року № 1/20-40-07-17-05/00993069 (надалі також - Акт перевірки), яким установлено порушення ДСГП «ЛІСИ УКРАЇНИ» в особі філії «Слобожанський лісовий офіс» вимог пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 139.2.1 пункту 139.2 статті 139 розділу ІІІ ПК України від 02 грудня 2010 року №2755-VI.
На підставі зазначеного акта перевірки начальником управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Харківській області складено та направлено на адресу позивача податкове повідомлення-рішення від 08.02.2023 за № 00017250717.
Позивач, уважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення від 08.02.2023 за № 00017250717, звернувся до суду з позовом у цій справі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 08 лютого 2023 року № 00017250717, за платежем податку на прибуток підприємств на суму 1 990 896 грн 25 коп., є правомірним та не підлягає скасуванню.
У свою чергу, Верховним Судом у постанові від 23 жовтня 2025 року у справі № 520/4568/23 вказано на необхідність дослідження всіх обставин справи з наданням належної правової оцінки всім доводам, викладеним у позовній заяві, відзивах проти позову, апеляційній скарзі та письмових поясненнях, наведених сторонами під час судового розгляду справи.
Відповідно до ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам сторін, колегія суддів виходить з такого.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (надалі – ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).
Згідно з приписами п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Відповідно до пункту 86.1. статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Оформлення посадовими особами контролюючих органів результатів документальних перевірок платників податків-юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів щодо дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року № 727 (далі - Порядок № 727).
Відповідно до пункту 2 Розділу І зазначеного Порядку акт документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати. Довідка документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Матеріали перевірки - це:
акт (довідка) документальної перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною;
заперечення, надані платником податків до акта (довідки) документальної перевірки (у разі їх наявності на час розгляду);
пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I Податкового кодексу.
Згідно з пунктами 3, 4, 5 розділу II Порядку № 727 акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податкове, валютне та інше законодавство, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи).
В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.
Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.
Отже, у Порядку № 727 чітко зазначено, що акт перевірки є передумовою прийняття податкового повідомлення-рішення та є носієм доказової інформації про виявленні порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи.
Судом установлено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області 16.12.2022 здійснено позапланову виїзну перевірку ДСГП «ЛІСИ УКРАЇНИ» в особі філії «Слобожанський лісовий офіс» із питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 15.12.2022, валютного за період з 01.01.2017 по 15.12.2022, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 15.12.2022, результати якої оформлено актом від 02.01.2023 за №1/20-40-07-17-05/00993069 (надалі також – акт перевірки).
За висновками вказаного акта перевірки встановлено порушення ДСГП «ЛІСИ УКРАЇНИ» в особі філії «Слобожанський лісовий офіс» вимог п.44.1, ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.139.2.1 п.139.2 ст.139 розділу ІІІ ПК України від 02.12.2010 за №2755-VI.
На підставі вказаних висновків акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.02.2023 за №00017250717 за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 1 990 896,25 грн, з них за податковими зобов`язаннями - 1 592 717 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 398 179,25 грн.
Підстави проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивачем не оскаржуються.
Дослідивши зміст акта перевірки від 02.01.2023 за №1/20-40-07-17-05/00993069 суд установив, що порушення (як установлено контролюючим органом) відбулось за рахунок нездійснення підприємством коригування фінансового результату, а саме: не збільшено фінансовий результат на суму витрат по нарахуванню резерву сумнівних боргів, чим порушено вимоги пп.139.2.1 п.139.2 ст.139 розділу ІІІ ПК України, та, як наслідок, занижено суму податку на прибуток на суму 1 592 717,74 грн, а саме за 2020 рік - 326 342,34 грн та за 2021 рік - 1 266 375,40 грн.
З цього приводу суд зазначає, що відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:- зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); - збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 733, фінансова звітність повинна бути достовірною (правдивою). Інформація, наведена у фінансовій звітності, є достовірною (правдивою), якщо вона не містить помилок та перекручень, які здатні вплинути на рішення користувачів звітності.
Пунктом 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 3186 встановлено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
В силу положень частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року за № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Водночас суд зазначає, що у разі наявності дебіторської заборгованості, щодо якої існує невпевненість її погашення боржником, платник формує резерв сумнівних боргів.
Ознаки безнадійної заборгованості для цілей застосування положень Кодексу визначено підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України.
Отже, заборгованість, яка виникла у позивача за зобов`язаннями з оплати замовником послуг, наданих виконавцем, за якою минув термін позовної давності, вважається безнадійною заборгованістю.
Різниці, що виникають при формуванні резервів (забезпечень), передбачені статтею 139 ПК України.
Згідно з підпунктом 139.2.1 пункту 139.2 статті 139 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується:
на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів або понад резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів).
Відповідно до підпункту 139.2.2 пункту 139.2 статті 139 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується:
на суму коригування (зменшення) резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму списаної дебіторської заборгованості (у тому числі за рахунок створеного резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів), що відповідає ознакам, визначеним підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Кодексу.
Згідно з п. 7 П(С)БО 10 «Дебіторська-заборгованість» поточна дебіторська заборгованість, яка є фінансовим активом (крім придбаної заборгованості та заборгованості, призначеної для продажу), включається до підсумку балансу за чистою реалізаційною вартістю. Для визначення чистої реалізаційної вартості на дату балансу обчислюється величина резерву сумнівних боргів.
Відповідно до п. 7 П(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість» нарахування суми резерву сумнівних боргів за звітний період відображається у звіті про фінансові результати у складі інших операційних витрат.
Відповідно до п.11 П(С)БО 10 виключення безнадійної дебіторської заборгованості з активів здійснюється з одночасним зменшенням величини резерву сумнівних боргів.
Отже, при списанні дебіторської заборгованості, яка відповідає ознакам, установленим підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України, за рахунок створеного резерву сумнівних боргів, фінансовий результат до оподаткування згідно з підпунктом 139.2.1 пункту 139.2 статті 139 Кодексу підлягає збільшенню на суму витрат понад суму резерву сумнівних боргів.
У разі списання дебіторської заборгованості, яка відповідає ознакам, встановленим підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України, щодо якої не створено резерв сумнівних боргів, фінансовий результат до оподаткування згідно з підпунктом 139.2.1 пункту 139.2 статті 139 Кодексу підлягає збільшенню на суму списаної заборгованості.
Водночас фінансовий результат до оподаткування зменшується відповідно до підпункту 139.2.2 пункту 139.2 статті 139 ПК України на суму списаної дебіторської заборгованості (у тому числі за рахунок створеного резерву сумнівних боргів), яка відповідає ознакам, наведеним у підпункті 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України, зокрема, за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Отже, платники, в яких сума річного доходу за минулий рік не перевищує 40 млн грн та які поставили в "прибутковій" декларації позначку про непроведення коригування фінрезультату, показують у податковому обліку операції з безнадійною дебіторською заборгованістю та резерву сумнівних боргів винятково за бухгалтерськими правилами.
Судом установлено, що позивач у період, який перевірявся, самостійно задекларував податкові різниці в додатку РІ до Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, надав зазначений додаток до органу ДПС та визначив об`єкт оподаткування у період, що перевірявся, з урахуванням податкових різниць.
Так, відповідно до Додатку РІ до Податкової декларації з податку на прибуток (звітний період 2020 та 2021) позивачем застосовано різниці, які виникають при нарахуванні амортизації необоротних активів.
Проте відповідно вимог пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України «Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці.
В свою чергу, у деклараціях з податку на прибуток за 2019 рік від 04.02.2020 за №9333472951 за 2020 рік від 16.02.2021 за № 9372284502 та за 2021 рік від 08.02.2022 за №9432275154, за якими проведено перевірку, відсутнє рішення «Про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці».
За даними перевірки встановлено, що ДСГП «ЛІСИ УКРАЇНИ» в особі філії «Слобожанський лісовий офіс» має накази про облікову політику: на 2017 рік № 10 від 10.01.2017, на 2018 рік № 68 від 23.08.2018, на 2019 рік № 331 від 28.12.2019, на 2020 рік № 133 від 21.10.2020, на 2021 рік № 98 від 17.11.2021, на 2022 рік № 119 від 31.12.2021, відповідно до яких установлено, що ведення податкового обліку здійснюється відповідно до Податкового кодексу України (п.7.1).
Будь-яких інших наказів про облікову політику, або внутрішніх наказів, що регламентують діяльність підприємства в сфері ведення бухгалтерського та податкового обліку до перевірки позивачем надано не було.
В акті перевірки (стор. 5, 6) зазначений узагальнений перелік документів, які було використано при проведені перевірки позивача (згідно з додатком 4 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною).
Проте у вказаному переліку документів відсутні будь-які накази про незастосування коригувань фінрезультату до оподаткування на різницю, зокрема, Наказ №173 від 31.12.2020 «Про незастосування коригувань фінрезультату до оподаткування на різницю».
На адресу ДСГП «ЛІСИ УКРАЇНИ» в особі філії «Слобожанський лісовий офіс» контролюючим органом направлялись запити №17416/6/20-40-07-24-11 від 22.11.2023 та №19897/6/20-40-07-17-11 від 14.12.2022 про надання документів, у тому числі, наказів про облікові політику підприємства.
Проте Наказу №173 від 31.12.2020 «Про незастосування коригувань фінрезультату до оподаткування на різницю» позивачем до перевірки не надано.
Поважних причин неможливості надання вказаного наказу ані під час проведення перевірки, ані до прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивачем під час розгляду справи не повідомлено.
Відповідно до п.44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Отже, вказане дає підстави в порядку п.44.6 ст. 44 Податкового кодексу України вважати, що такий наказ був відсутній у платника податків на час складення такої звітності.
За період з 01.01.2017 по 31.12.2021 ДСГП «ЛІСИ УКРАЇНИ» в особі філії «Слобожанський лісовий офіс» задекларовано різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України, у сумі 278 481 гривень.
Перевіркою задекларованих ДСГП «ЛІСИ УКРАЇНИ» в особі філії «Слобожанський лісовий офіс» встановлено, що в період з 2019 року по 2021 рік підприємство надало додаток РІ.
Наявність рішення «Про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці» відсутня.
За результатами перевірки показників у рядку 03 Декларацій „Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України” встановлено їх заниження у сумі 8 848 431.90 грн, у тому числі: (за 2020 рік на 1 813 013.0 грн, за 2021 рік на 7 035 418,90 грн).
Зазначене порушення відбулося за рахунок нездійснення підприємством коригування фінансового результату, а саме: не збільшено фінансовий результат на суму витрат по нарахуванню резерву сумнівних боргів щодо контрагентів, чим порушено вимоги підпункту 139.2.1 пункту 139.2 статті 139 розділу 111 Податкового кодексу України.
Так, за відповідним договором Товарна біржа "АгроПромбіржа"' Продавець (ДП «ЧУГУЄВО - БАБЧАНСЬКЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО») передає у власність деревину, а Покупець (ТОВ "СТАНДАРТ ОПТСОЮЗ СЕРВІС") зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього ціну зазначену в п. 3 Договору. Договір діє з 19 червня 2019 по 31 серпня 2019 року.
Станом на 01.01.2021 дебіторська заборгованість за контрагентом ТОВ "СТАНДАРТ ОПТСОЮЗ СЕРВІС" становила 5 242 388 ,01 грн.
Відповідно до договору від 02.02.2019 за № 19 з ТОВ "СТАРКЛАБ ПРОДАКТ" Постачальник (ДП «ЧУГУЄВО-БАБЧАНСЬКЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО») зобов`язується постачати Лісоматеріали (дуб), а Покупець (ТОВ "СТАРКЛАБ ПРОДАКТ") зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах договору. Договір діє з 02 лютого 2019 року по 31 грудня 2019 року.
Відповідно до даних бухгалтерського обліку позивачем розраховано резерв сумнівних боргів на загальну суму 1 813 013 грн. Зазначені операції відображені таким чином: «- Контрагент ТОВ "СТАНДАРТ ОПТСОЮЗ СЕРВІС" п.н. 43020601: Дт 94 .4 Сумнівні та безнадійні борги; Кт 38 Резерв сумнівних боргів - 739 298,28 грн; - Контрагент ТОВ "СТАРКЛАБ ПРОДАКТ" п.н. 42292 Дт 94 .4 Сумнівні та безнадійні борги; Кт 38 Резерв сумнівних боргів - 1 073 714,72 грн».
За II квартал 2021 року - 2 000 000 грн, за контрагентами відповідно до даних бухгалтерського обліку позивачем розраховано сумнівних боргів на загальну суму 2 000 000 грн. Зазначені операції відображені таким чином: «- Контрагент ТОВ "СТАНДАРТ ОПТСОЮЗ СЕРВІС" п.н. 43020601: ОСОБА_1 та безнадійні борги; Кт 38 Резерв сумнівних боргів 985 385,86 грн; - Контрагент ТОВ "СТАРКЛАБ ПРОДАКТ" п.н. 4229255 ОСОБА_1 та безнадійні борги; Кт 38 Резерв сумнівних боргів - 979 282,18 грн; - Контрагент ОСОБА_2 (П ІН 3189507038), ОСОБА_3 та безнадійні борги; Кт 38 Резерв сумнівних боргів -35 331,96 грн».
За ІІІ квартал 2021 року - 1 340 000 грн, за контрагентами: «- Контрагент ТОВ "СТАНДАРТ ОПТСОЮЗ СЕРВІС" п.н. 43020601: Дт 94 .4 Сумнівні та безнадійні борги; Кт 38 Резерв сумнівних боргів 727 081.55грн; - Контрагент ТОВ "СТАРКЛАБ ПРОДАКТ" п.н. 4229255 Дт 94 .4 Сумнівні та безнадійні борги; Кт 38 Резерв сумнівних боргів - 598 785,67 грн; - Контрагент ОСОБА_2 (3189507038), Дт 94 .4 Сумнівні та безнадійні борги; Кт 38 Резерв сумнівних боргів -14 132.78 грн».
За ІV квартал 2021 року - 1 995 4 18,90 грн, за контрагентами: «- Контрагент ТОВ "СТАНДАРТ ОПТСОЮЗ СЕРВІС" п.н. 43020601: Дт 94 .4 Сумнівні та безнадійні борги; Кт 38 Резерв сумнівних боргів 1 090 622.32 грн; - Контрагент ТОВ "СТАРКЛАБ ПРОДАКТ" п.н. 4229255 Дт 94 .4 Сумнівні та безнадійні борги; Кт 38 Резерв сумнівних боргів – 870 137,60 грн; - Контрагент ОСОБА_2 (3189507038), Дт 94 .4 Сумнівні та безнадійні борги; Кт 38 Резерв сумнівних боргів - 34 658.98 грн».
За період з 01.01.2017 по 31.12.2021 ДСГП «ЛІСИ УКРАЇНИ» задекларовано в рядку 01 декларацій) «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» у сумі 94 269 232 гривень, в тому числі: 2017 рік - 8 430 427 гривень; 2018 рік - 11 936 593 гривень; 2019 рік - 29 460 251 гривень: 1 квартал 2020 року - 3 348 620 гривень; півріччя 2020 року 6 858 800 гривень: 9 місяців 2020 року - 11 450 476 гривень: 2020 рік - 17 921 269 гривень; 2021 рік - 26 520 692 гривень».
Отже, позивач за 2019 рік та за 2020 рік мав дохід менше за 40 млн. грн.
Водночас у деклараціях з податку на прибуток за 2019 рік від 04.02.2020 №9333472951, за 2020 рік від 16.02.2021 № 9372284502 та за 2021 рік від 21.02.2022 року № 9432275154 наявність рішення «Про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці» відсутня.
За результатами перевірки показників у рядку 03 Декларацій "Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України” встановлено їх заниження у сумі 8 848 431,90 грн.
Зазначене порушення відбулося за рахунок нездійснення позивачем коригування фінансового результату, а саме: не збільшено фінансовий результат на суму витрат по нарахуванню резерву сумнівних боргів, чим порушено вимоги підпункту 139.2.1 пункту 139.2 статті 139 розділу III Податкового кодексу України, за контрагентами (детальний опис порушень зазначено у відзиві на позовну заяву).
Отже, перевіркою встановлено, що позивач ані в декларації з податку на прибуток, ані будь-яким іншим способом не повідомив контролюючий орган про намір не застосовувати податкові різниці.
19.01.2023, тобто після складання акта перевірки та до прийняття оспорюваного у цій справі рішення контролюючого органу, позивач подав останньому податкові декларації з податку на прибуток підприємств (уточнююча, без додатка РІ, з відміткою "+" про наявність рішення про незастосування коригувань фінансового результату) за 2020 - 2021 р.р.
Проте відповідно до п.50.2 ст.50 ПК України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок (з урахуванням термінів продовження, зупинення або перенесення термінів її проведення) не має права подавати уточнюючі податкові декларації (розрахунки) до поданих ним раніше податкових декларацій з відповідного податку і збору за звітний (податковий) період, який перевіряється контролюючим органом.
Отже, зважаючи на те, що процедура проведення перевірки закінчується прийняттям відповідного податкового повідомлення-рішення, позивач у силу положень п.50.2 ст.50 ПК України не мав права подавати уточнюючу податкову декларацію (розрахунки) до поданої ним раніше податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2020 - 2021 роки за звітний (податковий) період, який перевіряється контролюючим органом.
На виконання постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2025 року у справі № 520/4568/23 колегія суддів, надаючи оцінку поданому позивачем до матеріалів справи Наказу №173 від 31 грудня 2020 року «Про незастосування коригувань фінрезультату до оподаткування на різницю», за підписом головного лісничого Олександра Гіглавого, яким визначено, починаючи зі звіту за 2020 рік при визначенні об`єкта обкладення податком на прибуток не застосовувати коригування фінансового результату до оподаткування на всі різниці, установлені п.п. 134.1.1 ПК України (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, передбачених п.п. 140.4.8 та 140.5.16 ПК України), ураховує, що Наказ №173 від 31 грудня 2020 року у ході перевірки позивачем не пред`являвся, поважних причин його ненадання позивачем не зазначено, що в силу п.44.6 ст. 44 Податкового кодексу України вважається, що такий документ був відсутній у такого платника податків на час складення такої звітності.
Крім того, відповідач неодноразово звертав увагу суду на ненадання зазначеного наказу на обов`язковий запит контролюючого органу від 22 листопада 2022 року № 17416/6/20-40-07-24-11, в якому було витребувано цей наказ (наказ про облікову політику) і який є обов`язковим для виконання платниками податків в порядку статті 73 ПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 08 лютого 2023 року № 00017250717 за платежем податку на прибуток підприємств на суму 1 990 896 грн 25 коп., є правомірним та не підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, оскільки зміст апеляційної скарги містить виключно суб`єктивне бачення апелянтом обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, а відтак підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі № 520/4568/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя | | Я.В. П`янова
Судді | | В.Б. Русанова   А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 23.07.2026