ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31.08.2026 | м. Івано-Франківськ | Справа № 909/547/26

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндера П. А., розглянувши заяву (вх.№15179/26 від 18.08.2026) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" Кузя А.П. про стягнення судових витрат на правничу допомогу в справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПаверЮ" 
про розірвання договору поставки та стягнення коштів в сумі 8 378 127, 54 грн 

установив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Техмаш" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПаверЮ" про розірвання договору поставки та стягнення коштів в сумі 8378127, 54 грн.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 11.08.2026 позов задоволено частково. Розірвано Договір поставки №19/08-24 від 19.08.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПаверЮ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПаверЮ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" 7 821 847,23 грн, з них: 5 976 000,00 грн - кошти сплачені за обладнання згідно Договору поставки №19/08-24 від 19.08.2024, 1 845 847,23 грн неустойки за прострочення виконання робіт. В решті позову відмовлено.
17.08.2026 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" — Кузь А.П. через систему "Електронний суд" подав заяву (вх.№15179/26 від 18.08.2026) про стягнення судових витрат на правничу допомогу з долученими до неї доказами їх понесення. Відповідно до вказаної заяви просить стягнути з відповідача на користь позивача 43 264,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
За приписами пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією із засад (принципів) господарського судочинства.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч.3 ст.244 ГПК України).
Частиною 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У позовній заяві позивач повідомив суд, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат по наданню професійної правничої допомоги складає з розрахунком 1,0 розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за годину роботи адвоката та участь адвоката в якості представника в судовому засіданні, за кожну годину представника в суді, але не менше 1,0 розміру прожиткового мінімуму. За наведеного зазначив, що попередній розмір судових витрат позивача на правничу допомогу у справі складає 20 год*1,00 розмір прожиткового мінімуму. 
Разом з тим, у позовній заяві заявив клопотання, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу по справі ним буде подано з урахуванням ст. 129 ГПК України (до судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення).
Суд звертає увагу, що вказана позовна заява позивачем направлена відповідачу. Докази направлення містяться в матеріалах справи. З урахуванням ст. 161 ГПК України, відповідач був наділений правом на подання письмових пояснень (заперечень) щодо витрат на професійну правничу допомогу у заявах по суті справи, зокрема у відзиві на позов. Проте, відповідач вказаним правом не скористався.
За приписами ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Заява ТОВ "Техмаш" (вх.№15179/26 від 18.08.26) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з доданими до неї доказами понесення витрат подана в межах строку, встановленого ч.8 ст.129 ГПК України на подання такої заяви.
Подання заяви мало місце 17.08.2026 через систему “Електронний суд”.
При цьому суд зазначає, що граничний термін подання позивачем до суду доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу (п`ятиденний термін з моменту ухвалення рішення) припав на 16.08.2026, який був вихідним днем (неділя). Отже, з урахуванням ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України, переноситься на перший за ним робочий день, яким є 17.08.2026.
Згідно з ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачемподано суду наступні докази: - Договір про надання правової (правничої) допомоги №24.04/26 від 24.04.2026; - рахунок-фактуру №27.07.26 від 27.07.2026; - Акт №1 від 27.07.2026 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №24/04/26 від 24.04.2026; - платіжну інструкцію №146 від 28.07.2026; - рахунок-фактуру №12.08.26 від 12.08.2026; - Акт №2 від 12.08.2026 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №24/04/26 від 24.04.2026; - платіжну інструкцію № 311 від 14.08.2026.
Так, 24.04.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Техмаш" (по договору - клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Правнича компанія" Константа" (по договору - об`єднання) укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №24/04/26 від 24.04.2026 (далі Договір/Договір про надання правничої допомоги), відповідно до якого об`єднання взяло на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а останній в свою чергу здійснювати оплату за надання правничої допомоги у відповідності до умов цього договору (п.1.1. та п.5.4. Договору).
Відповідно до п. 6.1. Договору про надання правничої допомоги сторонами вказаного договору погоджено, що правнича допомога, яка надається об`єднанням оплачується шляхом сплати гонорару. Гонорар є формою винагороди об`єднання за надання правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксованим розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, визначаються цим договором, або в додатках до нього.
Згідно п.6.2. Договору про надання правничої допомоги розмір винагороди (гонорару) об`єднання при наданні правової винагороди за даним Договором, якщо інше не встановлено договором, або в додатку до цього договору, становить: 
- 1,0 розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (далі РПМ) за годину роботи адвоката;
- 1,0 розміру прожиткового мінімуму за участь адвоката в якості представника клієнта в судовому засіданні, за кожну годину представництва в суді, але не менше 1,0 розміру прожиткового мінімуму.
Пунктом 6.5. Договору сторонами погоджено, що до часу надання правової допомоги (роботи адвоката) включається фактичний час, необхідний адвокату об`єднання на вивчення документів, підготовку до вивчення дій по дорученню клієнта (зустрічі та телефонні розмови із представниками клієнта для виконання доручень, аналіз відповідної судової практики для підготовки правової позиції та стратегії), час на проїзд до місця надання правничої допомоги і в зворотньому напрямку, підготовку процесуальних та інших документів в межах предмету цього Договору, участі в судових засіданнях.
Відповідно до п.6.9. Договору оплата за даним Договором, якщо інше не визначено додатками до нього (рахунками, актами виконаних робіт, додатковими угодами) здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту виставлення рахунку та/або надання акту виконаних робіт, в яких зазначаються дії та час (витрачений/необхідний для вчинення дій), інші платежі. 
На підтвердження надання послуг з правничої допомоги по Договору про надання правової (правничої) допомоги №24/04/26 від 24.04.2026 сторонами договору складені та підписані Акти наданих послуг №1 від 27.07.2026 та №2 від 12.08.2026. Загальна сума наданих послуг згідно вказаних актів складає в розмірі 43 264,00 грн. 
Перелік фактично наданих послуг/виконаних робіт із правової допомоги, наведених у Актах №1 від 27.07.2026 та №2 від 12.08.2026, утворює єдиний комплекс витрат на професійну правничу допомогу понесені в межах справи.
При вивчені та аналізі зазначеного у актах переліку наданих послуг/виконаних робіт судом враховано практику Верховного суду, про те, що:
- підготовка та подання позову до суду, охоплюється не лише його складання, а й послуги з вивчення матеріалів, які слугували для подання позову до суду (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №910/789/21, 905/493/22 від 06.12.2023);
- невіддільною складовою професійної правничої допомоги є час, витрачений адвокатом на дорогу (проїзд) до суду та очікування судового засідання, оскільки діяльність адвоката охоплює не лише безпосередню участь у засіданні чи написання документів, а й підготовку до них, зокрема переїзд до іншого міста чи суду для представництва інтересів клієнта (подібного за змістом правового висновку притримується Верховний суд у своїй постанові від 06.12.2023 у справі № 905/493/22);
- особа, на користь якої ухвалено судове рішення (в тому числі за результатами розгляду процесуальних питань або скасування ухвал, які перешкоджали подальшому руху справи), має право на відшкодування всіх понесених і документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу. Витрати, понесені у зв`язку з переглядом судових ухвал у судах апеляційної чи касаційної інстанцій, є складовою судових витрат у справі і підлягають розподілу за правилами статті 129 ГПК України (разом із ухваленням остаточного рішення по суті або шляхом ухвалення додаткового рішення). Подібним за змістом правового висновку притримується Верховний Суд у своїй постанові від № 910/12184/20 від 02.12.2022.
Відповідно до платіжних інструкцій №146 від 28.07.2026 на суму 36 608,00 грн та №311 від 14.08.2026 на суму 6 656,00 грн позивач перерахував Адвокатському об`єднанню "Правнича компанія "Константа" суму правничої допомоги в загальному розмірі 43 264,00 грн.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар, який в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
За змістом ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи зазначене, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібні за змістом висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та у додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №927/153/22).
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 та від 14.04.2026 у справі № 908/2289/23(908/442/25) сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 Господарського процесуального кодексу України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17 та в додатковій постанові Верховного суду від 14.04.2026 у справі № 910/90/25 ).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Як зазначено вище, вартість наданих позивачу адвокатським об`єднанням послуг склала 43 264,00 грн.
Згідно з частинами 1-2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність (постанова Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23).
При визначені розміру витрат сторін на професійну правничу допомогу суд взяв до уваги ту обставину, що спір у цій справі для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми або значним суспільним інтересом. Заперечень щодо заявленого позову зі сторони відповідача не висувались. Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України. Великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом, і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. 
З огляду на подані позивачем докази щодо характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, з урахуванням положень наведених норм, сталої судової практики суду касаційної інстанції у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу та фактичних обставин справи, керуючись, у тому числі такими критеріями як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також, ураховуючи критерій розумності, необхідності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що у цьому випадку доведеними та обґрунтованими є витрати позивача на правничу допомогу у сумі 21 632,00 грн.
Разом з тим, суд звертає увагу, що основне правило розподілу судових витрат визначено в ч.4 ст. 129 ГПК.
Зокрема, п.3 ч.4 ст. 129 ГПК встановлено, у разі частково задоволення позову судові витрати по справі покладаються пропорційно до розміру задоволених вимог.
При цьому суд звертає увагу, що позовні вимоги у справі задоволені частково, що в пропорційному співвідношенні складають 93%. 
З аналізу наведеного, враховуючи також результат вирішення спору, суд приходить до висновку про відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 20 117, 76 грн. У решті вимог щодо витрат слід відмовити.
Керуючись ст. 123, 124, 126, 129, 221, 232, 233, 236, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, - 

п о с т а н о в и в:

заяву (вх.№15179/26 від 18.08.2026) представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" Кузя А.П. про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 43 264,00 грн - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПаверЮ" (вул. Пшенична (Святошинський район), буд.8, м. Київ, Київська область, 03134, код 45443565) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" (вул. Марковецька, буд.11, с. Микитинці, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, код 32605828) 20 117,76 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) додаткового рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Додаткове рішення складено та підписано 31.08.2026.

Суддя П.А.Шкіндер