ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2026 року
м. Київ
справа № 404/6795/24
провадження № 61-2873св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік 0. М., 
Фаловської І. М.,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 21 липня 2025 року у складі судді Кулінки Л. Д. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 січня 2026 року у складі суддів Дьомич Л. М., Письменного О.А., 
Чельник О. І. 
у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу чоловіка ОСОБА_3 , який загинув 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , та жінки ОСОБА_1 , починаючи з 01 серпня 
2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (по день смерті).
В обґрунтування заяви зазначила, що 26 грудня 1987 року між нею та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дочку, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У зареєстрованому шлюбі подружжя перебувало 31 рік.
Однак 20 липня 2018 року шлюб було розірвано та не зважаючи на це, вона з ОСОБА_3 продовжили безперервно проживати разом однією сім`єю, турбуватися один про одного, вести спільне господарство та спільний побут, мали спільний бюджет, спільні витрати. Отже, у їх сімейних стосунках ніяких змін не відбулося після розірвання шлюбу. 
18 липня 2022 року ОСОБА_3 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 на військову службу.
ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_3 загинув під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини поблизу населеного пункту Синьківка Харківської області.
27 жовтня 2023 року Відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 
ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Оскільки заявник з ОСОБА_3 після розірвання шлюбу проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відповідно до норм Сімейного Кодексу України (далі - СК України) вона є членом сім`ї військовослужбовця (його дружиною), та має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги як член сім`ї (дружина) загиблого (померлого) військовослужбовця відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова КМУ №168).
За вказаних обставин та мети, просить встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_3 (загиблим військовослужбовцем), для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується членам сім`ї загиблого військовослужбовця, вступу у спадщину після загибелі спадкодавця ОСОБА_3 , як особи, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
Рішенням Фортечного районного суду міста Кропивницького від 21 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, задоволено.
Встановлений факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу чоловіка ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , та жінки ОСОБА_1 , починаючи з 01 серпня 2018 року по 22 грудня 2023 року.
Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність заявником факту її безперервного проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки вони були пов`язані спільним побутом, мали спільну дочку та взаємні права, обов`язки. 
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 14 січня 2026 року рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 21 липня 2025 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції щодо доведеності заявником факту її спільного проживання разом 
із ОСОБА_3 у період часу з 01 серпня 2018 року по 22 грудня 2023 року, на підтвердження чого були надані достатні докази.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
05 березня 2026 року Міністерство оборони України через підсистему «Електронний Суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 21 липня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 січня 2026 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 21 липня 
2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 січня 
2026 року, витребувано справу із суду першої інстанції.
20 квітня 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме, що суди не врахували правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16.
Крім того, заявник зазначає, що ОСОБА_1 не було надано достатніх доказів, на підставі яких можна було б встановити факт проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків подружжя. 
Доводи інших учасників справи
24 квітня 2026 року заявник ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду засобами поштового зв`язку із відзивом, в якому просила залишити касаційну скаргу Міністерства оборони України без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Фактичні обставини, встановлені судами
Судами встановлено, що Відділом ЗАГС Кіровоградського міськвиконкому
26 грудня 1987 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що складено відповідний актовий запис № 3155, після реєстрація шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_5 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 26 грудня 1987 року.
У шлюбі народилась дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 28 лютого 1991 року, видане Палацом новонароджених міста Кіровоград, актовий запис за № 636).
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 20 липня 2018 року Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано 20 липня 2018 року, про що складено відповідний актовий запис № 124. 
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 27 жовтня 
2023 року Відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: село Синьківка, Куп`янський район, Харківська область.
Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 11 Регіональної військово-лікарської комісії Протокол № 533 
від 12 лютого 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_3 отримана мінно-вибухова травма правого стегна з пошкодженням артерії під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджено витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 24 листопада 2023 року № 328. Вказана травма послужила причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть № 13-17/249Брт/23, виданим 18 липня 2023 року Харківським обласним бюро судово-медичної експертизи та свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим 27 жовтня 2023 року Відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 
У сповіщенні № 510, підписаного командиром військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_6 від 23 жовтня 2023 року, сповіщено дружину 
ОСОБА_1 , про те, що її чоловік, солдат ОСОБА_3 , стрілець-снайпер 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини, внаслідок ворожого мінометного обстрілу поблизу пропускного пункту Синьківка Харківська область. 
Також сповіщенням сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) № 326 від 24 жовтня 2023 року, виданим ІНФОРМАЦІЯ_7 сповіщено ОСОБА_1 про те, що її чоловік ОСОБА_3 , виконуючи бойові завдання, здійснюючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в районі населеного пункту Синьківка Харківської області і зазначено, що вказане сповіщення є документом для порушення клопотання призначення пенсії (допомоги) і надання пільг, установлених законодавством України.
З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 по строковій службі 
№ 328 солдата ОСОБА_3 , стрільця-снайпера 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок вибухової травми, у зв`язку зі смертю, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 і направлено документи для виключення з військового обліку до ІНФОРМАЦІЯ_8 . 
Відповідно до свідоцтва про поховання, виданого Комунальним підприємством «Ритуальна служба» 31 жовтня 2023 року реєстраційний номер 2487 ОСОБА_1 здійснила поховання померлого ОСОБА_3 .
Згідно довідки № 35 від 10 червня 2024 року, виданої Головою квартального комітету № 15 ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 , і за вказаною адресою разом з нею проживав чоловік ОСОБА_3 з 1987 року та до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті З ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких' випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права
В абзаці першому частини другої статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статі 3 СК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання 
(за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі
№ 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Установивши обставини спільного проживання ОСОБА_1 та 
ОСОБА_3 з 01 серпня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (по день смерті ОСОБА_3 ), ведення ними спільного побуту, а також наявність взаємних прав та обов`язків, надавши правову оцінку показанням допитаних судом свідків, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про доведення заявником факту її проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а, відтак, і про наявність підстав для задоволення заяви.
Також суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, має для заявника юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на отримання спадщини після померлого, а також соціальних пільг, встановлених законодавством України.
Посилання у касаційній скарзі на неврахування судами висновків, викладених у постановах Верховного Суду від від 12 грудня 2019 року у справі 
№ 490/4949/17, від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки фактичні обставини у вказаних справах відрізняються від тих, що установлені судами у справі, яка переглядається в касаційному порядку.
Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц).
Суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустив порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, тому доводи касаційної скарги з цього приводу є безпідставними.
Інші аргументи касаційної скарги є ідентичними доводам заявника, яким апеляційним судом надана належна оцінка, тому Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі доводи, які не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що суд порушив норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судом. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі 
№ 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 21 липня 
2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська