П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 671/1074/26 

Головуючий у 1-й інстанції: Андрущенко О.Ю. Суддя-доповідач: Капустинський М.М. 
14 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Шидловського В.Б. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Волочиського районного суду Хмельницької області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АВ № 00010759 від 12.05.2026 за ч.2 ст.132-1 КУпАП.
В обґрунтування зазначив, що 12.05.2026 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) Головня Т.С. винесено відносно позивача постанову серії АВ №00010759 за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на суму 17000 грн..
Згідно постанови слідує, що 17.04.2026 о 22 год. 24 хв. за адресою Н-31 км. 122+000 Полтавська область, транспортний засіб MAN TGX, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа ОСОБА_1 , допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 15,088% (6,035 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 5,,442% (1,034 тон) при дозволеному максимальному навантажені на здвоєнні осі 19 тон та відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах, загальної довжини транспортного засобу на 13,813% (2,59 м) при дозволеній максимальній фактичній довжині 18,75 м, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено на позивача стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн..
Вважав вказану постанову незаконною з огляду на те, що підставою для винесення були матеріали за 17.04.2026 о 22 год. 34 хв., які виміряні пристроєм WIM8, WAGA-WIM35. Вказаний транспортний засіб здійснював один рейс на підставі наданого Управлінням патрульної поліції в Хмельницькій області дозволу від 16.04.2026 №2026-13856801-1198 НГ. В той же час, позивача притягнуто фактично за одне й те ж правопорушення за проїзд згаданим транспортним засобом з вантажем о 22 год. 24 хв. 17.04.2026 та о 19 год. 17 хв. 17.04.2026, що підтверджується постановою серії АВ №00010756 від 12.05.2026. У вказаних вище постановах зазначено однакову загальну вагу транспортного засобу 46035 кг. Отже, місце першої автоматичної фіксації (М-30) та місце другої автоматичної фіксації (Н-31) є складовими одного погодженого маршруту одного рейсу. Таким чином, відповідач двічі застосував адміністративну відповідальність за один фактичний стан транспортного засобу та один триваючий процес руху.
Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2026 року позов залишено без задоволення. 
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Вказує, що суд першої інстанції, погодившись із позицією відповідача, фактично сформував нову норму права шляхом судового тлумачення. Такий підхід суперечить статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та їх посадові особи можуть діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Оскільки закон прямо не передбачає можливості множинного притягнення до адміністративної відповідальності за один безперервний рейс лише внаслідок проходження кількох комплексів автоматичної фіксації, така відповідальність не може бути встановлена шляхом розширювального тлумачення.
Зазначає, що Порядок здійснення габаритно-вагового контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007, чітко розмежовує правовий режим руху транспортного засобу без спеціального дозволу та руху з порушенням умов вже виданого дозволу. Зокрема, пункт 21 Порядку №879 встановлює різні правові наслідки цих ситуацій. Отже, законодавець сам визнає, що транспортний засіб, який рухається на підставі чинного дозволу, перебуває в іншому правовому режимі, ніж транспортний засіб, який рухається без будь-якого дозволу. Суд першої інстанції ці положення Порядку №879 не дослідив та взагалі не навів мотивів їх незастосування. Суд не врахував доктринальний підхід щодо правової природи адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2026 року розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 14 липня 2026 року о 14 год. 30 хв.
09 липня 2026 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача. У поданому відзиві представник відповідача просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2026 року у справі №671/1074/26 без змін.
Позивач надав до суду відповідь на відзив Відповідача, підтримуючи доводи та вимоги апеляційної скарги та заперечуючи проти вимог відповідача у відзиві.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не з"явився про причини неявки не повідомив.
Відповідно до ст.311 КАС України справа судом апеляційної інстанції переглядається в порядку письмового провадження.
Вислухавши представника відповідача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.05.2026 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії АВ №00010759.
Із змісту вказаної постанови слідує, що ОСОБА_1 , як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу MAN TGX 28.500 д.н.з. НОМЕР_1 17.04.2026 о 22 год 24 хв за адресою Н-31 км 122+000, Полтавська область із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 15,088% (6,035 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 5,442% (1,034 тон) при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєнні осі 19 тон та відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах, загальної довжини транспортного засобу на 13,813% (2,59 м) при дозволеній максимальній довжині 18,75 м..
Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП, та на останнього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Факт правопорушення зафіксовано технічним засобом WIМ 8, WAGA-WIM35, зав. №2.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вантажний спеціалізований сідловий тягач MAN TGX 28.500 д.н.з. НОМЕР_1 належить ПП «ТРАНС-АВТО-Д», керівником якого є Мельник В.П.
Відповідно до дозволу №2026-13856801-1198 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи транспортному засобу MAN TGX 28.500 д.н.з. НОМЕР_1 з причепом TAD д.н.з. НОМЕР_2 дозволено рух з 16.04.2026 по 23.04.2026 з наступними параметрами: довжина 24 м., загальна вага автопоїзда з вантажем 40 тон, навантаження на найбільш навантажену вісь 11,5 тон.
З огляду на зазначене відповідачем притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП до штрафу в розмірі 17000 грн. за перевищення загальної ваги транспортного засобу MAN TGX 28.500 д.н.з. НОМЕР_1 на більш ніж 10 відсотків.
Не погодившись із зазначеною постановою позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не покликається на незастосування відповідачем вимог ч.2 ст.36 КУпАП під час одночасного розгляду вказаних вище справ про адміністративні правопорушення та не заявляє відповідні позовні вимоги.
Суд не вправі самостійно змінювати підставу позову.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 2 статті 132-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.
Фактично дане правопорушення (саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху) може фіксуватися:
- або уповноваженою особою в зоні стаціонарного габаритно-вагового контролю
- або в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах).
Отже, якщо вагові параметри транспортного засобу перевищують нормативно-вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на певній ділянці, то це є порушенням п.22.5 ПДР України, адміністративна відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП. Як зазначалося, фіксувати дане правопорушення можуть уповноважені особи Уктрансбезпеки та працівники Національної поліції або дане правопорушення може фіксуватися в автоматичному режимі.
Протягом руху транспортного засобу з точки А в точку В може бути встановлено декілька комплексів технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів або декілька стаціонарних пунктів габаритно-вагового контролю, тобто правопорушення може фіксуватися декілька разів і особа притягатися до відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення - рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, визначених п.22.5 ПДР України, що прямо суперечить ст.61 Конституції України.
Чинний КУпАП не дає законодавчого визначення дефініції «триваючого правопорушення» або правопорушення, що триває». Відповідно до ст.38 КУаАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Отже, враховуючи вимоги ст.38 КУпАП адміністративні правопорушення поділяються на триваючі правопорушення та правопорушення, що мають разовий характер. Для того, щоб визначити поняття триваючого правопорушення, необхідно виділити його ознаки.
Відповідно до Листа Міністерства юстиції від 02.08.2013. №6802-0-4-13/11 щодо надання роз`яснень положень КУпАП повідомляється наступне: «Чинний КУпАП не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином» .
Визначення поняття триваючого правопорушення також міститься в листі Міністерства доходів і зборів від 13.05.2013 р. №1101/Н/99-99-15-04-01-14. Зокрема зазначено, що триваючі правопорушення припиняються, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок.
У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі №569/15894/15-а, зазначено: «триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом.
Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Отже, ознаками триваючого правопорушення є: 
1) воно вчиняються протягом більш-менш тривалого часу;
2) воно характеризуються безперервним здійснення єдиного діяння;
3) воно пов`язане з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою;
4) особа, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність далі продовжує безперервно вчиняти зазначену дію чи бездіяльність. Ці дії чи бездіяльність безперервно порушують закон протягом якогось часу;
5) вони припиняються:
- лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок;
- виконанням обов`язку відповідним суб`єктом;
- припиненням дії відповідної норми закону;
- якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведені перевірки і винна особа притягається до відповідальності.
Безумовно даний вид правопорушення підпадає під ознаку триваючого, тому що характеризується довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Важливою ознакою триваючого правопорушення є момент, коли воно припиняються.
Виходячи із практики застосування норм адміністративного права триваюче правопорушення припиняється у випадку встановлення компетентним органом факту правопорушення та притягнення винного до відповідальності. Проте, дане правило не можна застосовувати у випадку автоматичної фіксації порушень передбачених ст.132-1 КУпАП (адже протягом руху транспортного засобу може бути декілька комплексів технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів або декілька стаціонарних пунктів габаритно-вагового контролю, тобто правопорушення може фіксуватися декілька разів і особа притягатися до відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення).
Завданням притягнення до відповідальності за даний вид правопорушення є в тому числі зберігання дорожнього покриву в належному стані. Але водій протягом маршруту слідування навіть може не знати, що він вчиняє правопорушення, сам факт накладення стягнення не робить транспортний засіб «легшим», водій далі свідомо чи несвідомо порушує правила дорожнього руху, завдає шкоди дорожньому покриву.
Відповідно до п.2.4.2 Правил дорожнього руху України у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам, рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт. Зрозуміло, що при автоматичній фіксації правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП дана норма не виконується, транспортний засіб далі продовжує рух і наносить шкоду дорожньому покриву, це також може привести до повторного притягнення особи до відповідальності та накладення адміністративного стягнення за одне й те ж порушення.
Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 р. №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» передбачено тимчасове затримання транспортного засобу, яке проводиться поліцейським відповідно до Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1102, у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм учинено порушення, передбачені статтями 132-1, КУпАП. Тобто, якщо правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП фіксується не автоматичному режимі, то виконується вимога п.2.4.2 ПДР України, якщо в автоматичному - не виконується.
Крім того, відповідно до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879, у разі виявлення факту перевищення вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу під час руху без дозволу на рух або у разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подальший рух такого транспортного засобу забороняється до усунення порушення шляхом отримання дозволу на рух за пройдену частину маршруту або повного (часткового) перевантаження вантажу, що перевозиться в інший транспортний засіб, з подальшим підтвердженням дотримання вагових та/або габаритних параметрів, установлених законодавством, або отримання дозволу на рух на весь маршрут. При автоматичній фіксації правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП дана вимога також не дотримується.
Тобто, якщо зафіксований проїзд перевантажених транспортних засобів на стаціонарному пункті габаритно-вагового контролю то рух транспортного засобу забороняється, можливе тимчасове затримання транспортного засобу. Якщо ж дане правопорушення фіксується за допомогою система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, транспортний засіб далі продовжує рух і сам факт притягнення особи до відповідальності, навіть декілька раз за одне і теж саме правопорушення не виконує свого основного призначення - припинення правопорушення.
Колегії суддів вважає, що у даній справі, адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі протягом маршруту слідування і перевезення одного і того ж вантажу є триваючим. Адже триваюче правопорушення характеризується тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якось часу (протягом маршруту слідування транспортного засобу).
Матеріали справи не містять доказів, що в часі між фіксаціями порушень автомобіль довантажувався по дорозі (змінював вагу) або виконував різні рейси.
Зазначеним обставинам судом першої інстанції не надана належна правова оцінка.
Положеннями ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п.1 ч.1 ст.317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.
Приписи п.4 ч.1 ст.317 КАС України визначають, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2026 року скасувати.
Прийняти нову постанову якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АВ № 00010759 від 12.05.2026 головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Головня Т.С. винесену відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.132-1 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн..
Провадження у справі закрити. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Шидловський В.Б.