П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/41305/25

Перша інстанція: суддя Потоцька Н.В.,
повний текст судового рішення
складено 22.05.2026, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючої судді Казанчук Г.П.
суддів: Єщенка О.В., Градовського Ю.М.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2026 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання внести відомості,

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про:
визнання бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не внесення відомостей про виключення з військового обліку ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» протиправною;
зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 внести відомості про виключення з військового обліку ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» згідно Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», відповідно до запису у військовому квитку.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.11.2010 позивач виключений з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі ст. 37 п. 6 п.п. 3 ЗУ «Про ВО і ВС» за хворобою. У зв`язку з тим, що визнаний ВЛК непридатним до військової служби з виключенням з обліку за гр. І ст. 30а Наказу МОУ №402 від 2008. 
Також позивач наголошував, що у нього є копія направлення ІНФОРМАЦІЯ_5 №490 від 18.06.2010 до ДУ «Інститутом очних хвороб і тканинної ім. В.П. Філатова НАМН України» для обстеження стану здоров`я та направлення акту з висновком-діагнозом для подання до призовної комісії для підтвердження діагнозу «відсутність бінокулярного зору». На підставі вищевказаного обстеження до військового квитка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 22.11.2010 р. ІНФОРМАЦІЯ_4 було внесені дані щодо виключення з обліку.
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про внесення відомостей до реєстру, проте до теперішнього часу в Єдиний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» не внесені дані щодо зняття позивача з військового обліку, що, на переконання останнього, є протиправною бездіяльністю.
Крім того позивач зазначає, що на підставі хвороб, які були підставою для визнання непридатним та виключення з військового обліку, його згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №495825/1487/Р від 23.10.2025 було визнано інвалідом ІІІ групи безстроково.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 27.10.2025 про внесення відомостей про виключення з військового обліку ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 27.10.2025 про внесення відомостей про виключення з військового обліку ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», з урахуванням висновків суду у даній справі.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Пошали К.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що Позивач не заявляв вимог про: визнання протиправною бездіяльності щодо розгляду заяви; визнання протиправною відсутності відповіді на заяву; зобов`язання розглянути заяву; зобов`язання надати відповідь на заяву. Натомість предметом спору було саме невнесення до Реєстру відомостей про виключення позивача з військового обліку. Проте зі змісту мотивувальної частини рішення вбачається, що суд значну частину правового аналізу фактично присвятив питанню розгляду звернення позивача та надання відповіді на його заяву. 
Апелянт вказує, що суд не надав належної оцінки основному предмету спору, а саме наявності або відсутності правових підстав для внесення до Реєстру відомостей про виключення позивача з військового обліку. Фактично суд підмінив предмет спору питанням щодо розгляду звернення позивача, хоча така вимога позивачем не заявлялася. Натомість невирішеним залишилось саме питання законності невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено розгляд справи за правилами письмового провадження.
23 липня 2026 року до апеляційного суду надійшла адміністративна справа №420/41305/25
Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд, -

УСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції з`ясовано та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 , відповідно до електронного військово-облікового документу, сформованого за допомогою застосунку «РЕЗЕРВ+», сформованого 19.05.2025, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 , є військовозобов`язаним, відомості про постанову та дату ВЛК відсутні, дані уточнено вчасно.
28.08.2025 р. адвокатом Пошали К.С. був направлений адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_6 з проханням повідомити причини, не внесення даних до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» даних стосовно визнаного не придатним до військової служби з виключенням з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; внести дані до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» даних стосовно визнання не придатним до військової служби з виключенням з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Повідомити номер та дату протоколу за 2010 рік, на підставі якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виключено з військового обліку; надати копію довідки, протоколу та акту обстеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі яких було визнання непридатності до військової служби з виключенням з обліку.
17.10.2025 р. вихідний №С/19938 надійшла відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_6 : «… внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не можливо у зв??язку з відсутністю підтверджуючих документів стосовно висновків медичного огляду за 2010 рік. Щодо військово-облікового документу у паперовій формі на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559 та підлягає оформленню, тільки після особистого звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації проживання або за адресою у довідці ВПО. Пропонуємо, ОСОБА_1 прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки на ІНФОРМАЦІЯ_8 , 2-Д щодо подання підтверджуючих документів стосовно документування військово-обліковими документами та за наявності висновків лікарів спеціалістів пройти медичну комісію щодо визначення ступеню придатності під час дії воєнного стану.».
Також судом встановлено, що згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №4958/25/1487/В від 23.10.2025 ОСОБА_1 визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи з 23.09.2025 року.
27.10.2025 ОСОБА_1 подано заяву до ІНФОРМАЦІЯ_6 про внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
До заяви Позивачем було надано копії документів: паспорту та коду; направлення на огляд; військового квитка; медичного висновку ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної ім В.П. Філатова Національної академії медичних наук України»; посвідчення інваліда ІІІ групи. Заява направлена засобами поштового зв`язку через кур`єрську службу доставки ТОВ «ДВАДЦЯТЬ П`ЯТЬ ГОДИН» 27.10.2025, яке отримано ІНФОРМАЦІЯ_9 28.10.2025, що підтверджується ПН №5794.
Відповідь на заяву не надано.
Отже, саме наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо невнесення даних до військово-облікових даних за заявою позивача є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною третьою статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За приписами частини 7 статті 1 Закону №2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Пунктом 2 вказаного Указу військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Станом на час розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015р. №389-VIII (далі - Закон №389-VIII).
Згідно із статтею 1 Закону №389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, згідно пункту 4 якого встановлено призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
За змістом пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022р. №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ст.1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно ст. 33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо внесення актуальних персональних даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивач звернувся з позовом до суду.
Відповідно до ч. 7 ст. 1 Закону №2262-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Згідно п.3 ч. 6 ст.38 Закону №2232-XII (у редакції, яка діяла станом на 2010 рік), Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 37 Закону №2262-ХІІ ( у редакції чинній станом на день звернення позивача із заявою від 27.10.2025 року) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: визнані непридатними до військової служби.
Аналізуючи вищезазначене, колегія суддів звертає увагу на зміну підстав для виключення з військового обліку. Отже, станом на дату звернення позивача із заявою від 25.11.2025 року, частина 6 статті 37 Закону 2232-XII вже не містила такої підстави для виключення з військового обліку, як визнання ВЛК непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, оскільки через зміну законодавства підставою для виключення з військового обліку стало визнання непридатним до військової служби.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі - Порядок №1487).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У силу пункту 16 Порядку №1487 військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів.
За змістом пункту 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з пунктом 81 Порядку №1487 визначено, що взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений.
Особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені в Законі України від 16.03.2017 року №1951-VIII "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (далі - Закон №1951-VIII).
Статтею 1 Закону №1951-VIII визначено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Згідно з частиною 1 статті 6 Закону №1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Положеннями ч. 1 с. 9 Закону №1951-VIII визначено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Згідно з пунктом 4 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів № 559 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:
у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
У справі, що розглядається, спір стосується бездіяльності ТЦК та СП щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання позивача непридатним до військової служби та виключення з військового обліку.
Колегія суддів зазначає, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відповідальними особами за ведення Реєстру, до обов`язку яких належить, зокрема, внесення змін до персональних та службових даних військовозобов`язаних на підставі відомостей, що подаються органу ведення Реєстру військовозобов`язаними.
Як слідує із матеріалів справи, позивач 27.10.2025 звернувся із заявою про внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Вказану заяву відповідач отримав 28.10.2025, що підтверджується квитанцією транспортної компанії, долученої до позовної заяви.
Разом з тим, відповідач не надав доказів того, що заява від 25.11.2025 розглянута та за наслідком розгляду ним прийняте рішення про внесення даних до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" або відмову у такому внесенні.
На вказану заяву позивача від 27.10.2026 року відповідь відповідачем на надана.
В той же час, відсутність належним чином оформленого рішення щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення позивача з військового обліку або мотивованої відмову по суті заяви свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
У постанові від 17.04.2019 у справі №342/158/17 Верховний Суд зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу чи його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону (або ж іншого нормативно-правового регулювання) віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Відповідачем не надані докази щодо розгляду заяви позивача від 27.10.2025 про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про виключення його з військового обліку.
Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, предметом даного спору є бездіяльність відповідача щодо не розгляду його заяви від 27.10.2025 року. При цьому, помилковим є посилання позивача на те, що предметом спору є бездіяльність щодо невнесення змін до реєстру на підставі довідки ВЛК від 23.03.2023 року, з огляду на те, що правовому аналізу суд може надавати лише наявності чи відсутності протиправно бездіяльності, а як вже було описано вище, відповіді за заяву позивача щодо внесення інформації не розглянуто та відповідного рішення не прийнято. Отже спір пов`язаний саме з ненаданням відповіді на його заяву від 27.10.2025 року.
Відповідно до п. 15-1 Порядку № 1487 до запровадження електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, відповідно до Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” призовники, військовозобов`язані та резервісти (за наявності у них дійсних військово-облікових документів) можуть надавати інформацію про зміну своїх облікових даних шляхом подання заяв та відповідних підтвердних документів через центри надання адміністративних послуг, на підставі яких районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, орган СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів вносять зміни до відповідних облікових документів та Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
З огляду на вказану норму, позивач звернувся із заявою від 27.10.2025 року, яка не була розглянута відповідачем у порядок та строки, визначені законодавством.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду, що належним способом захисту, з огляду на не розгляд заяви позивача, слід визначити як зобов`язання відповідача розглянути заяву від 27.10.2025 року.
При цьому, колегія суддів зауважує, що вирішення питання щодо постановки на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку віднесено до дискреційних повноважень відповідача, і лише по факту заперечення відповідача щодо можливості вжиття дій (наявності спору щодо виключення з військового обліку через заперечення відповідача), суд може вирішити спірне питання, оминаючи зміст дискреційних повноважень.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 559 день звернення до відповідача з заявою №35-62/490 – відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У разі коли відомості, зазначені у графах 1 - 5, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він вважається недійсним (крім військово-облікових документів військовозобов`язаних та резервістів СБУ, розвідувальних органів).
Відповідність відомостей, зазначених у військово-обліковому документі на бланку, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перевіряється через:
електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки
або його відділ (орган СБУ, розвідувальний орган).
Відповідно до пункту 4 Порядку № 559 в редакції станом на 01.10.2025 р. – день звернення до відповідача з заявою №35-62/490 – у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:
у паперовій формі – повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі – повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
При цьому стаття 9 Закону № 1951-VIII та пункт 4 Порядку № 559 – ані в редакції станом на 01.10.2025, ані в чинній редакції – не встановлюють обов`язку особистого звернення у значенні безпосереднього відвідування особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою подання заяви і документів для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей.
Суд у складі колегії суддів, отже, погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що заява представника позивача від 27.10.2025р, отримана відповідачем 28.10.2025 р., однак доказів розгляду та надання відповіді позивачу або представнику позивача на заяву від 27.10.2025, відповідач не надав, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.
Оцінюючи доводи скаржника про неправильність висновку суду першої інстанції щодо належного способу захисту порушених прав і, отже, відсутність у відповідача дискреційних повноважень, зважаючи на подані документи та зазначені в них відомості, суд у складі колегії суддів вважає за підставне зазначити таке.
Під дискреційними повноваженнями, як вказано у рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді №R(80)2, потрібно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Важливо вказати, що дискреційні повноваження передбачають наявність у суб`єкта правомочності обирати між двома або більше правомірними варіантами юридично значущої поведінки. Якщо за обставинами справи правомірним є тільки один варіант такої поведінки, дискреція відсутня незалежно від формулювання конкретної норми.
У разі задоволення позову суд згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, суд може відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 245 КАС України зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд згідно з абзацом другим частини четвертої статті 245 КАС України зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що спосіб відновлення порушеного права мусить бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Проте при визначенні ефективного засобу захисту, зокрема, у цій справі, необхідно враховувати, що повноваження суду зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача недвозначно узалежнено від виконання всіх умов, визначених законом, і встановлення відсутності права суб`єкта владних повноважень при прийнятті такого рішення діяти на власний розсуд.
У цій справі колегії суддів вважає передчасним зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача, оскільки відповідач протиправно не розглянув та не надав відповідь на заяву позивача від 27.10.2025, не підтвердив наявність і не з`ясував причини невідповідності відомостей, зазначених у військовому квитку позивача, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до обставин цієї справи у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 призведе до порушення його прав.
З цих підстав колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 є визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви та зобов`язання її розглянути – а не безпосереднє зобов`язання внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Щодо посилання скаржника на вирішення П`ятим апеляційним адміністративним судом у певний спосіб справ №420/40049/25, колегії суддів зазначає, що згідно з частиною шостою статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оцінка судових рішень, постановлених П`ятим апеляційним адміністративним судом у справі №420/40049/25, в межах цієї справи є несумісним із принципом остаточності судового рішення (частина перша статті 129-1 Конституції України).
Крім того, колегія суддів зазначає, що ненадання чи неможливості надання доказів знищення протоколів військово-лікарських комісій (ВЛК) за 2010 рік та відповідних актів про знищення, то колегія суддів зазначає, що наданню правової оцінки цим обставинам до розгляду заяви позивача від 27.10.2025 року та прийняття відповідного рішення за його заявою є передчасним та таким, що не впливає на наявність протиправної бездіяльності позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У зв`язку із внесенням змін до Закону №2232-XII змінено коло підстав для виключення осіб з військового обліку. Впроваджуючи такі зміни, законодавець мав на меті розширення мобілізаційного ресурсу задля забезпечення обороноздатності держави в умовах дії правового режиму воєнного стану внаслідок збройної агресії російської федерації, що обґрунтовано державним інтересом.
Наведені законодавчі зміни не мають ретроактивного характеру, а є нормами прямої дії, що застосовуються до правовідносин, які виникають після набрання ними чинності. Їх метою не є погіршення становища конкретної особи, а забезпечення публічного інтересу - національної безпеки.
З часу набрання чинності змін до Закону №2232-XII, положення закону поширюються на всіх військовозобов`язаних осіб, які не досягли граничного віку перебування в запасі, незалежно від того, чи були вони раніше зняті з військового обліку і чи було реалізоване таке зняття.
Під час розгляду справи сторонами не надано суду доказів розгляду заяви позивача від 27.10.2025. Тому, посилання апелянта на позбавлення судом першої інстанції його можливості реалізувати захист свого порушеного права у спосіб найбільш ефективний у спірних правовідносинах колегія суддів вважає такими, що не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції оскільки відповідачем не було належним чином розглянуто заяву позивача від 27.10.2025 з обґрунтуванням підстав відмови чи задоволення вимог зазначеної заяви.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно ч. 1-2 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Наведеним критеріям відповідає рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2026 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя Г.П. Казанчук

Суддя Ю.М. Градовський

Суддя О.В. Єщенко