Справа № 194/26/26
Номер провадження № 2/194/485/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року          м.Тернівка
Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Хоменка Д.Є., за участю секретаря судового засідання - Єрмолаєвої А. Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), про визнання договору купівлі-продажу дійсним, - 
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.04.1998 р. між позивачем та продавцем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 63, 3 кв.м., житловою площею 38, 2 кв.м., зареєстрований на Павлоградській товарній біржі за №04/07-НДТ та зареєстрований в БТІ м. Тернівка у порядку діючому на час продажу майна. При укладенні договору сторонами було виконано всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна. При укладанні договору купівлі-продажу нерухомого майна сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору, вказаний договір був повністю виконаний сторонами, його зареєстровано у міжміському колективному БТІ м. Тернівка у порядку діючому на час продажу майна. На момент укладення договору купівлі-продажу нерухомості на біржі він не підлягав нотаріальному посвідченню. На даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. Вищевказаний договір купівлі-продажу виконаний сторонами у повному обсязі, недійсним не визнавався, зареєстрований на товарній біржі та в БТІ, що допускалося законом на момент його укладання. 
Отже, відповідно до Закону України «Про товарну біржу» позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що я та продавці на час укладення та реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна на Павлоградській товарній біржі, були членами Павлоградської товарної біржі. Тобто з`ясовується той факт, щодо домовленості та виконання продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 , всіх істотних умов договору, позивач фактично володіє об`єктом нерухомості, договір купівлі-продажу нерухомого майна не визнавався недійсним. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 63, 3 кв.м., житловою площею 38, 2 кв.м., зареєстрований на Павлоградській товарній біржі за №04/07-НДТ, який був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 
05.02.2026 р. було винесено ухвалу про прийняття та відкриття провадження у справі та постановлено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторони належним чином повідомлений про розгляд справи.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.
Відповідачі повідомлені про розгляд справи згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування повідомлення на офіційному веб-сайті Судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення, однак у визначений йому строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подав. 
Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 03.04.1998 р. між позивачем та продавцем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 63, 3 кв.м., житловою площею 38, 2 кв.м., зареєстрований на Павлоградській товарній біржі за №04/07-НДТ. ( а.с.6-8)
На підставі зазначеного договору бюро технічної інвентаризації здійснило реєстрацію права власності за покупцем, про що свідчить відповідний реєстраційний напис начальника БТІ О. Довгополої. Зазначений реєстраційний напис свідчить про те, що договір був прийнятий органом технічної інвентаризації як належна правова підстава для реєстрації права власності на нерухоме майно. ( а.с.5)
Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, застосовується законодавство, що діяло на момент виникнення таких правовідносин.
Отже, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року та Закону України «Про товарну біржу» в редакції, чинній станом на 03 квітня 1998 року.
Згідно зі ст. 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупця, а покупець — прийняти це майно та сплатити за нього обумовлену грошову суму.
Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР договір вважається укладеним, якщо між сторонами у належній формі досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, а згідно зі статтею 128 ЦК Української РСР право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Разом із тим ст. 227 ЦК Української РСР було передбачено обов`язкове нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу жилих будинків за участю громадян, а ст. 47 цього Кодексу встановлено, що недодержання нотаріальної форми у випадках, коли вона є обов`язковою, тягне недійсність угоди.
Водночас на момент укладення спірного договору діяла частина друга статті 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої угоди, зареєстровані на товарній біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалася укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Оцінивши наведені норми права у їх системному взаємозв`язку, суд враховує правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої на момент виникнення спірних правовідносин існувала колізія між положеннями статей 47, 227 ЦК Української РСР та частиною другою статті 15 Закону України «Про товарну біржу». Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» є спеціальною нормою щодо форми договорів, укладених на товарній біржі, а тому підлягає застосуванню при вирішенні відповідних спорів. Такий правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 336/6023/20, а також підтриманий у постановах Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 183/900/17 та від 11 лютого 2026 року у справі № 200/16086/16-ц.
Матеріалами справи підтверджується, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписали його, договір був зареєстрований на Павлоградській товарній біржі, після чого покупцю було передано нерухоме майно, а бюро технічної інвентаризації зареєструвало за ним право власності, що підтверджується реєстраційним написом. Доказів того, що договір був оспорений сторонами, розірваний або визнаний недійсним, матеріали справи не містять.
Варто підкреслити, що відмова у задоволенні позову позбавить позивача права у майбутньому розпоряджатися належним йому нерухомим майном. Позасудовий порядок врегулювання даної ситуації у законодавстві відсутній.
За таких обставин суд доходить висновку, що спірний договір купівлі-продажу від 03 квітня 1998 року був укладений відповідно до законодавства, чинного на момент його укладення, фактично виконаний сторонами та став підставою для виникнення і державної реєстрації права власності за покупцем. З огляду на це позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні з відповідачів судового збору, що є його правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає. 
Керуючись ст. ст. 47, 227 ЦК України (1963 року), 220, 657 ЦК України, ст. ст. 19, 131, 141, 247, 265, 280-282 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним – задовольнити повністю. 
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 63, 3 кв.м., житловою площею 38, 2 кв.м., зареєстрований на Павлоградській товарній біржі за №04/07-НДТ 03 квітня 1998 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя:     Хоменко Д.Є.