ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.07.2026 Справа № 914/1133/26 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Коллект Центр”, м. Київ
до відповідача:  ОСОБА_1 , с. Утіховичі, Львівський р-н, Львівська обл.
про стягнення заборгованості
Суддя Коссак С.М. 
за участі секретаря Полюхович Х.М.
За участю учасників справи: не з`явилися

На розгляд Господарського суду Львівської області через систему “Електронний суд” подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Коллект Центр”, м. Київ до відповідача ОСОБА_1 , с. Утіховичі, Львівський р-н, Львівська обл., в якій просить стягнути з боржника яким є - ФОП Куніцький Богдан Михайлович (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Коллект Центр” (код ЄДРПОУ 44276926 , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) заборгованість за Договором № 011/8201/585767 від 21.06.2019 у розмірі 27326,14 грн.; понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.
Також, позивач просить розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України розгляд справи проводити за відсутності представника Позивача. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.
Ухвалою суду від 20.04.2026 року позов залишено без руху, позивачу встановлено строк у 10 календарних днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали. Зобов`язано позивача, у випадку виправлення зазначених у цій ухвалі недоліків, подання додаткових доказів, невідкладно надіслати відповідні документи відповідачу. Докази такого надіслання надати суду. У випадку невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.
28.04.2026 року представником позивача подано через систему “Електронний суд” заяву за вх.№11983/26, відповідно до якої представник просить прийняти позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Коллект Центр”, м. Київ до відповідача Фізичної особи-підприємця Куніцького Богдана Михайловича, с. Утіховичі, Львівський р-н, Львівська обл. про стягнення боргу до розгляду та відкрити провадження у справі.
Ухвалою суду від 04.05.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та розгляд справи по суті призначено на 28.05.26 на 10:20 год.
22.05.2026 року через систему “Електронний суд” представником позивача подано клопотання за вх.№14666/26, в якій просить надати можливість взяти участь у судовому засіданні 28.05.2026 року об 10год. 20хв. представника в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою суду від 25.05.2026 року задоволено.
В судовому засіданні 28.05.2026 року представник позивача, засідання з яким проводиться в режимі відеоконференції, надав пояснення по суті спору, та судом озвучено, що 26.05.2026 року представником позивача подано через систему «Електронний суд» клопотання за вх.№ 15002/26 про долучення доказів та судом озвучено, що від відповідача заяв процесуального характеру до суду не поступало, відзиву не надходило, відтак враховуючи думку представника позивача, суд постановив відкласти розгляд справи по суті на 07.07.2026 року о 11:45 год. та забезпечити участь представника позивача – Муравської Ольги Миколаївни в судовому засіданні у справі №914/1133/26, призначеному 07.07.2026 на 11:45 год. в режимі відеоконференції.
В судове засідання 07.07.2026 року позивач явку представника не забезпечив, 05.06.2026 року позивачем подано письмові пояснення по справі за вх.№16044/26.
В судове засідання 07.07.2026 року відповідач явку не забезпечив, 11.06.2026 року від відповідача повернувся конверт.
Ухвали суду надіслані відповідачу у справі за адресою, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та адресою, яка вказана позивачем у позовній заяві та зазначена у відповідях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справи за наявними матеріалами. 
В матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, відтак в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.
Аргументи позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.06.2019 року між Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та ФОП Куніцьким Богданом Михайловичем укладено Договір № 011/8201/585767, який за своєю правовою природою є кредитним договором, укладеним у сфері здійснення господарської діяльності.
Відповідно до матеріалів справи 20.09.2019 року було укладено договір № 114/2-19-F, відповідно до якого Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 011/8201/585767. 29.11.2022 року було укладено договір № 29-11/2022, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Коллект Центр” права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 011/8201/585767.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на дату звернення до суду відповідач заборгованість не погасив, у зв`язку з чим за ним обліковується прострочена заборгованість у сумі 27 326,14грн., з якої 17 294,93грн. – тіло кредиту, 5860,94грн. – заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 1117,74грн. – інфляційні втрати; 352,53грн. – 3% річних.
Також позивач просить стягнути з відповідача, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.
Аргументи відповідача.
Відзиву відповідачем не подано, вимог ухвали суду не виконав, проти позову в установленому порядку не заперечив. Суд розглянув справу без участі представника відповідача та його відзиву на позов, за наявними у ній матеріалами.
Фактичні обставини справи.
21.06.2019 між Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та ФОП Куніцьким Богданом Михайловичем укладено Договір № 011/8201/585767, який за своєю правовою природою є кредитним договором, укладеним у сфері здійснення господарської діяльності.
Відповідно до умов Договору, протягом строку дії Кредиту Банк надає Клієнту можливість використання кредитної лінії (надалі - Кредит) з поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), МФО 325570, шляхом здійснення платежів в межах поточного ліміту з рахунку у разі відсутності недостатності на рахунку грошових коштів.
Максимальний ліміт Кредиту за Договором складає 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч). В межах максимального ліміту встановлюється поточний ліміт Кредиту. На дату укладення Договору Поточний ліміт Кредиту складає 15 000,00 грн. (П?ятнадцять тисяч гривень) гривень. В подальшому Поточний ліміт встановлюється та визначається відповідно до статті з Договору.
Згідно із п.1.2 Договору Строк дії Кредиту - з наступного дня, що слідує за датою укладання Договору (далі - Дата початку кредитування) по 21.06.2021р. включно, далі - Дата закінчення кредитування (може змінюватися в порядку, передбаченому Договором).
Зі змісту договору вбачається, що кредит надавався саме суб`єкту господарювання для фінансування його господарської (підприємницької) діяльності, зокрема, пунктом 1.4 Договору передбачено, що Кредит надається виключно з метою фінансування господарської (підприємницької) діяльності Клієнта, у зв?язку із чим до відносин сторін не застосовується Закон України "Про споживче кредитування". 
Позивач зазначає, що Банк у будь-який час протягом строку дії Договору має право здійснювати перевірку цільового використання Кредиту, вимагати від Клієнта надання доступу до приміщень або матеріальних цінностей та будь-яких документів, необхідних для здійснення такої перевірки, а Клієнт зобов?язаний на першу вимогу Банка забезпечити представникам Банка доступ до відповідних приміщень або матеріальних цінностей та надати документи, що підтверджують цільове використання Кредиту. Отже, на момент виникнення спірних правовідносин відповідач діяв саме як фізична особа-підприємець та набув відповідних прав і обов`язків у зв`язку зі здійсненням підприємницької діяльності.
Відповідно до відповідей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що підприємницьку діяльність Фізичної особи-підприємця Куніцького Богдана Михайловича припинено за його власним рішенням.
Відповідно до матеріалів справи 20.09.2019 року було укладено договір № 114/2-19-F, відповідно до якого Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 011/8201/585767.
29.11.2022 року було укладено договір № 29-11/2022, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Коллект Центр” права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 011/8201/585767. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю “Коллект Центр” наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 011/8201/585767.
Посилаючись на зазначені договори відступлення права вимоги, позивач вважає, що до нього перейшли усі права первісного кредитора щодо відповідача в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу таких прав, а тому він набув статусу нового кредитора у спірному зобов`язанні та має право вимагати від відповідача виконання зобов`язань за кредитним договором.
Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді, права вимоги за якими відступаються за Договором №29-11/2022 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 29.11.2022 року ТзОВ «Вердикт Капітал» передало, а ТзОВ “Коллект Центр” прийняв Реєстр Боржників в електронному вигляді, права вимоги за якими відступаються, відповідно до якого ОСОБА_1 значиться в боржниках.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на дату звернення до суду відповідач заборгованість не погасив, у зв`язку з чим за ним обліковується прострочена заборгованість у сумі 27 326,14грн., з якої 17 294,93грн. – тіло кредиту, 5860,94грн. – заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 1117,74грн. – інфляційні втрати; 352,53грн. – 3% річних.
При цьому позивач зазначає, що заборгованість за процентами після відступлення права вимоги, а також заборгованість за штрафними санкціями та комісіями не нараховується, зазначені інфляційні втрати та 3% річних нараховані ТзОВ «Вердикт Капітал» до відступлення права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю “Коллект Центр”.
Посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, наявність заборгованості та набуття позивачем права вимоги за спірним зобов`язанням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду з даним позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 27 326,14грн., а також понесені судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Норми права та мотиви суду.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України.
Судом встановлено, що 21.06.2019 між Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та ФОП Куніцьким Богданом Михайловичем укладено Договір № 011/8201/585767, який за своєю правовою природою є кредитним договором, укладеним у сфері здійснення господарської діяльності. Відповідно до умов Договору, протягом строку дії Кредиту Банк надає Клієнту можливість використання кредитної лінії (надалі - Кредит) з поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), МФО 325570, шляхом здійснення платежів в межах поточного ліміту з рахунку у разі відсутності недостатності на рахунку грошових коштів.
Факт укладення кредитного договору та надання кредитних коштів підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, які відповідають вимогам належності та допустимості доказів.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти та нараховані проценти та штрафні санкції не повернув, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Також судом встановлено, що 29.11.2022 року було укладено договір № 29-11/2022, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Коллект Центр” права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 011/8201/585767. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю “Коллект Центр” наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 011/8201/585767 в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу таких прав, а тому він набув статусу нового кредитора у спірному зобов`язанні та має право вимагати від відповідача виконання зобов`язань за кредитним договором, а саме з повернення кредиту. 
Судом встановлено, що заборгованість за процентами після відступлення права вимоги, а також заборгованість за штрафними санкціями та комісіями не нараховується, зазначені інфляційні втрати та 3% річних нараховані ТзОВ «Вердикт Капітал» до відступлення права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю “Коллект Центр”.
Отже, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача за спірним кредитним договором та є належним кредитором у спірних правовідносинах.
Станом на день звернення до суду, згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 27 326,14грн., з якої 17 294,93грн. – тіло кредиту, 5860,94грн. – заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 1117,74грн. – інфляційні втрати; 352,53грн. – 3% річних.
Поданий позивачем розрахунок заборгованості перевірений судом та відповідає умовам кредитного договору і вимогам чинного законодавства.
Матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості повністю або частково, доказів припинення спірного зобов`язання чи інших обставин, які б свідчили про відсутність у відповідача обов`язку щодо повернення кредитних коштів та сплати нарахованих платежів.
Судом на підставі частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України враховується правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, згідно з яким, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.
Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів щодо існування простроченої заборгованості, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а стягненню підлягає заборгованість у розмірі 27 326,14грн.
Судові витрати.
Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2662,40грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0632700151 від 06.04.2026 року, який обраховано із застосуванням коефіцієнту 0,8.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, у зв`язку задоволенням позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 2662,40грн.
Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.
У поданій позовній заяві до суду, відповідача заявив, що ним понесені витрати на правничу допомогу у сумі 13 000,00грн., що підтверджується доданим до матеріалів позовної заяви договором №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, згідно п. 4.1 якого вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього договору, а п. 4.3. Договору визначено, що факт надання послуг за договором підтверджується Актом про надання юридичної допомоги. Позивачем додано до позовної заяви заявку на надання юридичної допомоги №1056 від 02.02.2026 року із розрахунком 5 годин та витягу з Акту №19 про надання юридичної допомоги від 27.02.2026 року на загальну суму 13 000,00грн. Пунктом 4.5 Договору сторони визначили, що сума визначена в акті про надання юридичної допомоги, є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає.
Згідно зі ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з п.4 ч.1 ст.1 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Конкретний перелік послуг, які надавались адвокатом позивача у даній справі визначено в заявці на надання юридичної допомоги №1056 від 02.02.2026 року із розрахунком 5 годин та витягу з Акту №19 про надання юридичної допомоги від 27.02.2026 року на загальну суму 13 000,00грн.
При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 ГПК України. 
Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю “Коллект Центр” та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, відповідно до 4.1 якого вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього договору, а п. 4.3. Договору визначено, що факт надання послуг за договором підтверджується Актом про надання юридичної допомоги. 
Пунктом 4.5 Договору сторони визначили, що сума визначена в акті про надання юридичної допомоги, є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає.
Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки – підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається із матеріалів справи, у процесі розгляду справи відповідачем у відповідності до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України не було подано суду відповідного клопотання із належним обґрунтуванням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу по даній справі у розмірі 13 000, 00 грн. підтверджуються наявними доказами, відтак суд дійшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи та наданими послугами, витраченим часом, обсягом цих послуг. Відтак до стягнення підлягає 13 000,00грн витрат на правову допомогу.
Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76 - 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 247, 252 ГПК України, суд - 
УХВАЛИВ:
1. Позов задоволити.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Коллект Центр” (01133, м. Київ, вул. Мечгікова, буд. 3, офіс 306; код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість у розмірі 27 326,14грн., 2662,40грн. судового збору та 13 000,00грн. витрат на правову допомогу.
3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.
Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.
Повний текст рішення складено та підписано 13.07.2026 року.
Суддя Коссак С.М.