ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/6375/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Костюкевича С.Ф., 
при секретарі судового засідання Грицаку П.О.,
представника позивача Ковальчука В. С.,
представника відповідача Жежері О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.12.2025 №0373122407.
В обґрунтування позову зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акту №33254/03-20-24-07/ НОМЕР_1 від 21.11.2025 документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2025 року від`ємного значення з ПДВ. 
Вказав, що згідно висновків акта перевірки №33254/03-20-24-07/ НОМЕР_1 від 21.11.2025 встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 : абз. «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, (із змінами та доповненнями), внаслідок чого встановлено заниження податкових зобов`язань за вересень 2025 року на суму 1 053 572 грн., що призвело в свою чергу до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показники р.21 Декларації) за вересень 2025 року на суму 1 053 572 грн.
На підставі висновків акту перевірки, контролюючим органом 18.12.2025 сформоване податкове повідомлення-рішення, а саме: №0373122407 на суму 1 053 572 грн.
Вважаючи виявлені в акті перевірки порушення такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено у даній справі підготовче засідання.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнала та просила відмовити в їх задоволенні з мотивів, викладених у акті перевірки, та правомірно прийнято на його підставі оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
У судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у заявах по суті справи та додаткових поясненнях, та просив їх задовольнити, а представник відповідача позовні вимоги заперечила, просила у задоволенні позову відмовити повністю.
Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.
Як слідує із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 був зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04.08.2003, запис №21930170000001021, основним видом діяльності визначено вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41).
На підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 03.11.2025 №3518-п ГУ ДПС у Волинській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість. 
04.02.2025 за результатами вказаної перевірки складено акт №3403/07-02/42852312, згідно з висновками якого перевіркою встановлено недотримання ТзОВ «Торгово-Будівельне Підприємство Альянс» податкового законодавства при декларуванні за вересень 2025 року у декларації від`ємного значення з ПДВ та порушення:
- абз. «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, (із змінами та доповненнями), внаслідок чого встановлено заниження податкових зобов`язань за вересень 2025 року на суму 1 053 572 грн., що призвело в свою чергу до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показники р.21 Декларації) за вересень 2025 року на суму 1 053 572 грн.
18.12.2025 ГУ ДПС у Волинській області на підставі висновків акту перевірки сформовані податкові повідомлення-рішення, а саме: №0373122407 на суму 1 053 572 грн.
Факт придбання зазначеного транспортного засобу та сума ПДВ, сплачена податковим органам, сторонами не заперечується.
Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся в суд з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їхні права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їхніх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
ПК України надає визначення розумної економічної причини (ділової мети), як причини, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому (підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14).
Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п.185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
Пунктом 188.1 статті 188 ПК України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:
товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;
газу, який постачається для потреб населення;
електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії…
…До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 189.1 статті 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Порядок формування податкового кредиту як юридичними особами, так і фізичними особами, зареєстрованими платками ПДВ, врегульований нормами статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України).
Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Так, пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
При цьому, норми Податкового кодексу України, для юридичних осіб чи фізичних осіб - підприємців, не передбачають будь-яких відмінностей при визначенні сум ПДВ, що підлягають включенню до податкового кредиту такого платника податку та бюджетному відшкодуванню.
З аналізу наведених правових положень, суд дійшов висновку, що право на податковий кредит у фізичної особи - підприємця, по операції з придбання транспортних засобів, інших основних засобів виникає у разі, якщо такі транспортні засоби придбаваються для використання у межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях, та за наявності належного документального підтвердження такого придбання. У подальшому таке використання повинне підтверджуватися документально.
Однак, якщо товари/необоротні активи починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника ПДВ (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 ПК України), фізична особа - підприємець зобов`язаний нарахувати зобов`язання за такими активами.
Відповідно до обставин даної справи, судом встановлено, що як слідує з акта перевірки №33254/03-20-24-07/2167613394 від 21.11.2025, висновки податкового органу про завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за вересень 2025 року на суму 1 053 572 грн ґрунтуються на тому, що у податковій звітності з ПДВ за вказаний період у податкових зобов`язаннях не відображено суму ПДВ 1 053 572 грн згідно податкових накладних №302 від 10.09.2025, №304 від 15.09.2025, №578 від 17.09.2025 та №585 від 23.09.2025, виданих ТзОВ «Укравто Волинь» (ПІП: 031205803173) за придбаний автомобіль загальний легковий універсальний Mercedes-Benz GLS 450d 4МАТІС, номер кузова: НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2989, повна маса 3420 кг, чорний, рік випуску 2025.
Податковий орган переконаний, що перевіркою не встановлено факт використання позивачем легкового транспортного засобу (автомобіля Mercedes-Benz G1.S 450 d. модель 4 МАТІС) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності приватного підприємця у вересні 2025 року та відповідно отримання доходу, тому ФОП ОСОБА_1 безпідставно включено до податкового кредиту вартість транспортного засобу, який, не використовувався в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності приватного підприємця, внаслідок чого позивачем занижена сума податкових зобов`язань за вересень 2025 року на суму 1 053 572 грн.
Як встановлено судом, вказаний транспортний засіб придбаний у ТзОВ «Укравто Волинь» згідно договору купівлі-продажу від 09.09.2025 №0552600170, де загальна вартість товару за цим Договором становить 6 169 134,08 грн, в тому числі сума ПДВ 1 028 189,01 грн. Крім того, згідно Акту наданих послуг від 29.09.2025 ТзОВ «Укравто Волинь» падало послуги з встановлення додаткового обладнання транспортного засобу VIN: W1NFF3DH1SB45829I на загальну суму 152 298,60 грн, в тому числі сума ПДВ становить 25 383,10 грн.
Автомобіль загальний легковий універсальний Mercedes-Benz GLS 450 d, модель 4МАТІС. VIN: НОМЕР_3 , рік випуску 2025 був переданий у власність ФОП ОСОБА_1 відповідно Акту приймання-передачі автомобіля №0552600170, видаткової накладної від 18.09.2025 №0552600170.
10.09.2025 позивачем здійснено сплату за легковий автомобіль платіжним дорученням №125 на суму 1 226 713,36 грн, 15.09.2025 платіжним дорученням №126 на суму 464 493,12 грн, 17.09.2025 платіжним дорученням №127 на суму 2 477 927,60 грн, 23.09.2025 платіжним дорученням №129 на суму 152 298,60 грн. на рахунок ТзОВ «Укравто Волинь».
19.09.2025 зазначений транспортний засіб було зареєстровано в підсистемі НАІС у Єдиному державному реєстрі МВС в підтвердження чого під час перевірки підприємцем надано свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу на фізичну особу ОСОБА_1 державним номером НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ СНІ 202390 від 19.09.2025, р.в. 2025.
Вказані суми податку на додану вартість включені позивачем до податкового кредиту (ряд.10.1, ряд.17), від`ємного значення (ряд.19) та бюджетного відшкодування податку на додану вартість (ряд 20.2) декларації з податку на додану вартість за вересень 2025 року, вказані обставини знайшли відображення в Акті перевірки (Аркуш 8 акту перевірки) та сторонами визнаються.
Передачу автомобіля оформлено видатковою накладною № 0552600170 від 18.09.2025 та актом приймання-передання товару №0552600170 від 18.09.2025.
Наказом ФОП ОСОБА_1 № К-9/2 від 30.09.2025 наказано ввести в експлуатацію придбаний легковий автомобіль Mercedes-Benz GLS 450d 4МАТІС для використання у господарській діяльності.
Суд зазначає, що наданими первинними документами, які також надавались під час податкової перевірки, підтверджено придбання позивачем у вересні 2025 року Mercedes-Benz GLS 450d 4МАТІС з метою використання у господарській діяльності.
Крім того, позивачем надано до перевірки та до суду наказ від 29.09.2025 №29-1/09/25 на відрядження ОСОБА_1 з 30.09.2025 терміном на 1 день, для пошуку нових партнерів і здійснення фінансово- господарської діяльності та для заключення. підписання нових угод по маршруту: «с. Вербка - м. Нововолинськ - м. Луцьк - с. Вербка», а також шляхові листи від 30.09.2025 (серія ВМН №30/09 (показання спідометра при виїзді 000152, при поверненні 000422).
При цьому, слід звернути увагу на те, що в Акті перевірки №33254/03-20-24-07/2167613394 від 21.11.2025 не встановлено фактів використання позивачем придбаного легкового автомобіля Mercedes-Benz GLS 450d 4МАТІС в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, а тому не доведено наявність обставин, із якими податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податків обов`язку нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість відповідно до підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України.
Відтак, суд дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення не відповідає критеріям, передбаченим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а тому підлягає скасуванню як протиправне.
Аналогічна позиція щодо можливості використання легкових автомобілів в господарській діяльності викладена в постанові ВС КАС від 21.06.2022 в справі №813/210/18 та в постанові Восьмого апеляційного суду від 11.01.2022 в справі № 803/579/16.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
У контексті встановлених обставин справи, зважаючи на вищенаведену правову позицію Верховного Суду, інші аргументи учасників справи не мають вирішального впливу на висновки суду про безпідставність тверджень контролюючого органу щодо наявності підстав для нарахування податкових зобов`язань на підставі положень підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано показники податкової звітності з податку на додану вартість за вересень 2025 року з урахуванням господарських операцій з придбання легкового автомобіля Mercedes-Benz GLS 450d 4МАТІС, а твердження контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства є необґрунтованими та недоведеними, а тому прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню.
Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, при цьому заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження поданими до матеріалів справи письмовими доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, в розмірі 10 535,72 грн згідно платіжної інструкції №916 від 01.05.2026, які підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області №0373122407 від 18.12.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 10 535,72 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).
Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Волинській області (43010, Волинська область, м. Луцьк, Київський м-н, 4, код ЄДРПОУ 44106679)

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич

Повний текст рішення виготовлено 27 серпня 2026 року.