Справа № 289/1175/26
Номер провадження 2-др/289/23/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Сіренко Н.С.,
за участі секретаря судового засідання Василенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника ОСОБА_1 адвоката Христюка Ігоря Анатолійовича про відшкодування витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Радомишльського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, за результатом розгляду якої рішенням суду від 27.07.2026 задоволено позовні вимоги позивача (а.с.59-60). 
29.07.2026 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Христюка І.А. про відшкодування витрат на правничу допомогу в порядку, яка обґрунтовується тим, що згідно Договору про надання правничої допомоги №01/06 від 01.06.2026 ОСОБА_1 зобов`язана сплатити на користь адвоката Христюка І.А. вартість послуг за надану правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Розмір гонорару адвоката у цій справі узгоджений у фіксованому розмірі, а тому не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача.
Ухвалою від 01.09.2026 прийнято заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу до провадження та призначено судове засідання на 10.09.2026 без повідомлення сторін (а.с.77).
Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками та заперечення на цю заяву, суд приходить до таких висновків.
У силу положень пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. 
Впровадження зазначеного принципу має на меті забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи серед іншого належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
В статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу).
Частиною 3 статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.
Отже, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу (ч.ч. 1, 3 ст. 246 ЦПК України).
Водночас аналіз викладених вимог ЦПК України дає підстави для висновку, що оскільки в процедурі спрощеного позовного провадження, у тому числі й письмового провадження, стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні. Тому у даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Такий висновок випливає з правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 06.10.2020 у справі №922/376/20, від 30.09.2021 у справі №918/853/20.
Встановлено, що звертаючись з позовом до суду позивач ОСОБА_1 зазначила попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які вона очікує понести у зв'язку із розглядом справи, що складається з витрат на оплату судового збору (фактично понесені) – 1331,20 грн. та витрати на оплату правничої допомоги адвоката за підготовку позовної заяви до суду та розгляд справи в суді (очікувано будуть понесені) - 10000 грн. (а.с.5).
У позовній заяві також позивач просить суд надати позивачеві п'ятиденний строк після ухвалення рішення по даній справі для надання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу (а.с.5).
На підтвердження повноважень адвоката до позовної заяви долучені копії ордера серії АМ № 1212281 від 01.06.2026, виданий адвокатом Христюком І.А. на підставі договору №01/06 від 01.06.2026 (а.с.31), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001057 (а.с.32), договору №01/06 про надання правничої допомоги від 01.06.2026 (а.с.33-34).
27.07.2026 судом ухвалено рішення про задоволення позовних вимог Фесенко А.В., стягнуто з відповідача Єльчанінова Ю.В. 1331,20 грн. (а.с.59-60).
29.07.2026 заявник ОСОБА_1 подала через свого представника адвоката Христюка І.А. заяву по про відшкодування витрат на правничу допомогу (а.с.65-66), на підтвердження яких надала наступні докази: Акт №29/07 приймання-передачі наданих послуг (правничої допомоги) до Договору про надання правничої допомоги від 29.07.2026 із зазначенням видів наданих послуг на суму 10000,00 грн. (а.с.67), рахунок №29/07 від 29.07.2026 на оплату послуг за Договором про надання правничої допомоги №01/06 від 01.06.2026 (а.с.68).
Отже, заява про ухвалення додаткового рішення з доказами понесених витрат на професійну правничу допомогу була подана представником відповідача у межах п'ятиденного строку з часу ухвалення судом рішення за наслідками вирішення цивільної справи, розгляд якої проводився в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, тобто в межах строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону № 5076-VI).
Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар (ст. 30).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19 зроблено висновок, що у розумінні умов частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Враховуючи вищевикладене та те, що позов ОСОБА_1 задоволено, а від відповідача не надходило клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Христюка І.А. про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Христюка Ігоря Анатолійовича про відшкодування витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.).
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя  Наталія СІРЕНКО