Дата документу 06.08.2026
Справа № 334/6740/25
Провадження № 2/334/302/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2026 року місто Запоріжжя
Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Коломаренко К.А.,
при секретарі Цілінко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, 
за участі: представника позивача - адвоката Гесні Н.Т. (діє на підставі Ордеру серії АР №1217963 від 17.01.2025 р.), представника відповідача - адвоката Коломоєць І.В. (діє на підставі Ордеру серії АР №1211954 від 17.09.2025. р.), представника третьої особи - Манделюка Д.П. (діє на підставі Довіреності №85/5 від 16.03.2026 року),
ВСТАНОВИВ:
18 серпня 2025 року до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя надійшла вказана позовна заява ОСОБА_1 , сформована в системі «Електронний суд» представником - ОСОБА_3 (діє на підставі Ордеру серії АР №1217963 від 17.01.2025 р.) до ОСОБА_2 , третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, в якій позивач, з урахуванням уточнених в ході розгляду справи позовних вимог, просить: звільнити ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) від сплати заборгованості за аліментами за період з квітня 2011 року по червень 2018 р., що відповідно до розрахунку державного виконавця від травня 2025 р. складає 127 111,27 грн. (сто двадцять сім тисяч сто одинадцять гривень 27 копійок) грн., які стягуються на підставі виконавчого листа №2-2672 виданого 18.09.2007 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя на користь ОСОБА_2 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 470 грн. з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 22.05.2007 року.
В обґрунтування позову зазначено, що рішенням суду від 12.07.2007 у справі № 2-2672 було стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 470 грн щомісячно з індексацією, починаючи з 22.05.2007 року. Оскільки 23.07.2024 дитині виповнилося 18 років, обов`язок зі сплати аліментів припинився. На виконанні у Лівобережному ВДВС у м. Запоріжжі перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2, у межах якого державний виконавець у розрахунках заборгованості за лютий-травень 2025 року помилково визначав заборгованість позивача у розмірі від 60 007,38 грн до 68 852,04 грн, а саме: у лютому 2025 року заборгованість за розрахунком виконавця становила 60 447,44 грн, у березні - 60 007,38 грн, а у траві - 68 852,04 грн. Позивач вказує, що виконавець застосував неправильний алгоритм та не дотримався формули визначення суми індексації та порогу індексації, встановлених Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком КМУ № 1078, не врахувавши зміни від 01.01.2016 щодо зміни порогу індексації зі 101% на 103%, а також зупинення індексації на 2023 рік. Згідно з розрахунком позивача, проведеним відповідно до Порядку № 1078 з урахуванням обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком з травні 2007 року, за період 207 місяців (із травня 2007 по липень 2024 року) основна сума аліментів становить 97 290,00 грн (207 місяців ? 470,00 грн), а сума нарахованої індексації за весь період дорівнює 139 466,16 грн, що загалом складає 236 756,16 грн належних до сплати коштів. При цьому фактично за період з травня 2007 по лютий 2025 року позивачем сплачено 249 698,16 грн (зокрема 14 000,00 грн у 2018 р., 24 000,00 грн у 2019 р., 26 000,00 грн у 2020 р., 36 000,00 грн у 2021 р., 48 000,00 грн у 2022 р., 48 000,00 грн у 2023 р., 40 000,00 грн у 2024 р. та 4 000,00 грн у 2025 р.). Таким чином, у позивача відсутня заборгованість, а має місце переплата у розмірі 12 942,00 грн (249 698,16 грн сплачено - 236 756,16 грн належних платежів). Правовими підставами позову є статті 141, 180, 184, 197 Сімейного кодексу України щодо рівності обов`язків батьків та можливості визнання відсутності заборгованості чи зміни її розміру, частина 4 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України щодо права на звернення до суду у разі зміни обставин після ухвалення рішення, а також усталена правова позиція Верховного Суду щодо правил індексації аліментів у твердій грошовій сумі, викладена у постановах від 06.11.2013 (справа № 6-113цс13), від 03.02.2021 (справа № 520/21069/18) та від 31.08.2022 (справа № 686/5088/20). Щодо судових витрат, позивач зазначає про сплату судового збору за подання заяви в електронній формі в сумі 968,96 грн та наявність витрат на правничу допомогу згідно з договором № 160125 від 16.01.2025 з адвокатом Геснею Н. Т., які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
20.10.2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, сформований в системі «Електронний суд» представником відповідача - адвокатом Коломоєць І.В., в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача судові витрати на правову допомогу. Зазначила, що позивач обрав невірний спосіб захисту. На думку відповідача, суть позову зводиться до незгоди з розрахунком заборгованості з аліментів, що за законом вирішується шляхом оскарження дій державного виконавця та відповідного розрахунку, а не через звільнення або зменшення заборгованості, при цьому зміна способу стягнення належить виключно до прав стягувача. Також відповідач вказує, що звільнення від сплати заборгованості на підставі частини 2 статті 197 СК України можливе лише за наявності тяжкої хвороби платника або інших істотних обставин, про які позивач у позовній заяві взагалі не зазначив. Окрім цього, відповідач зауважує, що із доданих до позову матеріалів взагалі не вбачається нарахування державним виконавцем суми індексації з 2007 року, від сплати якої просить звільнити позивач, тобто він просить звільнити від заборгованості, якої фактично не існує в розрахунках. Відповідач зазначає, що позивач має задовільний стан здоров`я, гарне матеріальне забезпечення, ухиляється від військового обов`язку та від обов`язку утримання дитини. Проаналізувавши банківські виписки Приватбанку позивача за 2018-2021 роки за наданими кодами доступу, відповідач виявила активний рух коштів та отримання доходу, з якого аліменти не сплачувалися попри наявність великого боргу, у зв`язку з чим відповідач звернулася до виконавчої служби щодо ініціювання притягнення боржника до кримінальної відповідальності за статтею 164 КК України та витребування банківських даних. При цьому сама відповідач самостійно утримує сина та несе всі витрати на його навчання й проживання, що підтверджено доданими доказами. У зв`язку з цим відповідач просить суд повністю відмовити в задоволенні позову, стягнути з позивача 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу на підставі договору № 1112/2024 від 11.12.2024.
До відзиву на позовну заяву представником відповідача додано клопотання про витребування доказів, в якому представник позивача просить витребувати у АТ КБ «Приватбанк» (Код ЄДРПОУ: 14360570, вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, 49094, ca№celyaria@privatba№k.ua) та у Акціонерного товариства «Універсал банк» (ЄДРПОУ 21133352, електронна пошта co№tact@u№iversalba№k.com.ua, юридична адреса м. Київ, вул. Оленівська, 23) інформацію про рух коштів на банківських рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), за період з 22.05.2007 року по час надання відповіді.
27.10.2025 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, сформована в системі «Електронний суд» представником відповідача - адвокатом Геснею Н.Т., в якому зазначено, що дитині 23.07.2024 виповнилося 18 років, а обов`язок щодо сплати періодичних платежів підлягає припиненню у зв`язку зі зміною обставин відповідно до частини 4 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України. Позивач зазначає про відсутність боргу та наявність фактичної переплати аліментів у розмірі 12 942,00 грн. Сума нарахованих аліментів становить 97 290,00 грн, розмір їх індексації - 139 466,16 грн (загалом нараховано 236 756,16 грн), тоді як позивачем фактично сплачено 249 698,16 грн (97 290,00 грн + 139 466,16 грн - 249 698,16 грн = -12 942,00 грн переплати). Одночасно позивач зауважує, що поданий відповідачем 19.10.2025 відзив на позовну заяву викладений із суттєвим порушенням встановленого судом і законом процесуального строку (майже вдвічі) без клопотання про його поновлення, через що, відзив разом із викладеними в ньому клопотаннями підлягає поверненню відповідачу без розгляду.
Ухвалою суду від 27.10.2025 року витребувано у Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірені копії матеріали виконавчого провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа №2-2672, виданого 18.09.2007 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів; визнано явку в судове засідання представника третьої особи Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) обов`язковою.
04.11.2025 року від Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконання ухвали суду надійшли завірені копії матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_2.
Ухвалою суду від 24.11.2025 року витребувано у АТ КБ «Приватбанк» та у Акціонерного товариства «Універсал банк» інформацію про рух коштів на банківських рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), за період з 22.05.2007 року по час надання відповіді.
17.12.2025 року від Акціонерного товариства «Універсал банк» надійшла витребувана судом інформація, а саме: інформація про рух грошових коштів за період з 22.05.2007 року по 08.12.2025 року по банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 ..
18.12.2025 року від представника позивача - адвоката Гесні Н.Т. надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій просить суд: звільнити ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) від сплати заборгованості за аліментами за період з квітня 2011 року по червень 2018 р., що відповідно до розрахунку державного виконавця від травня 2025 р. складає 127 111,27 грн. (сто двадцять сім тисяч сто одинадцять гривень 27 копійок) грн., які стягуються на підставі виконавчого листа №2-2672 виданого 18.09.2007 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя на користь ОСОБА_2 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 470 грн. з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 22.05.2007 року. Також просила стягнути з відповідача судові витрати, підтвердження понесення яких буде надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. У поданій заяві зазначено, що позивач, ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_3, уточнює свої вимоги та просить суд повністю звільнити його від сплати заборгованості за аліментами за період з квітня 2011 року по червень 2018 року на суму 127 111,27 грн, які стягуються на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4 на підставі виконавчого листа № 2-2672 від 18.09.2007 року, обґрунтовуючи це тим, що борги виникли не з його вини, а внаслідок тривалої бездіяльності та процесуальних порушень з боку державного виконавця, який у зазначений період не вчиняв виконавчих дій, скасував постановою від 05.06.2018 раніше прийняте закриття провадження від 30.12.2007, не здійснював щомісячних розрахунків заборгованості та не повідомляв про них боржника.
22.12.2025 року від АТ КБ «Приватбанк» надійшла витребувана судом інформація, а саме: інформація про рух грошових коштів за період з 22.05.2007 року по 10.12.2025 року по банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 
09.02.2026 року від представника відповідача - адвоката Коломоєць І.В. надійшла заява про долучення доказів, в якій просить долучити до матеріалів справи відповідь ЗРУП ГУНП в Запорізькій області №11426-2026 від 26.01.2026р. щодо порушення кримінального провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 164 ККУ, а також лист Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 05.02.2026 року.
Ухвалою суду від 20.02.2026 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
10.04.2026 року до суду від представника позивача - адвоката Гесні Н.Т. надійшли додаткові письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що заборгованість зі сплати аліментів за період з квітня 2011 року по червень 2018 року виникла не з вини позивача, оскільки йому не було відомо про наявність заборгованості, оскільки державний виконавець у період з квітня 2011 року по червень 2018 року не вчиняв жодних виконавчих дій у межах виконавчого провадження № НОМЕР_3, не здійснював розрахунок заборгованості та не надсилав на адресу ОСОБА_1 викликів чи повідомлень. Водночас у зазначений період позивач добровільно та на власний розсуд здійснював перерахунок коштів на утримання дитини. Позивач вважає, що добровольне виконання обов`язку зі сплати аліментів є істотною обставиною в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України, а повторне стягнення цих же сум на рахунок органу ДВС є неприпустимим. Здійснений державним виконавцем у травні 2025 року розрахунок заборгованості за період з травня 2007 року по травень 2025 року на суму 68 852,04 грн не відповідає вимогам законодавства. На думку позивача, виконавцем було застосовано неправильний алгоритм розрахунку індексації аліментів у порушення норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078. З огляду на це, позивач вважає доцільним виключення суми 68 852,04 грн із загальної заборгованості. 
Ухвалою суду від 26.05.2026 року витребувано у третьої особи Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №2-2672 виданого 18.09.2007 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 26.05.2026 року.
23.07.2026 року від державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Манделюк Д.П. надійшло клопотання про долучення розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню НОМЕР_2 станом на 15.05.2026 року, виконаний головним державним виконавцем Т. Берестецькою, згідно якого станом на 15.05.2026 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів відсутня (переплата 153 228,16 грн.), згідно розрахунку індексації аліментів розмір заборгованості становить 1312,20 грн.
24.07.2026 року від представника відповідача - адвоката Коломоєць І.В. надійшла заява про долучення доказів, в якій повідомлено, що відповідачем в судовому порядку оскаржується розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні, виконаний станом на 15.05.2026 року у справі №2-2672/2007, провадження №4-с/334/18/26 (суддя - Козлова Н.Ю.).В обгрунтування вказаної справи зазначено, що в межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_4 протягом 2018-2025 років за боржником значився борг у розмірі понад 200 тис. грн (у тому числі штраф та пеня за рішеннями судів), однак виконавець безпідставно здійснила перерахунок заборгованості за 18 років, виключивши належну за рішенням суду індексацію та не врахувавши встановлений законом мінімальний гарантований розмір аліментів (не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини). Крім того, наголошується, що за наявними боргами на майно та кошти боржника тривалий час не накладавався арешт і внаслідок перерахунку зникла заборгованість через те, що в органах ДВС працює цивільна дружина боржника, а також вказується на наявність конфлікту інтересів, оскільки представник позивача - адвокат Гесня Н.Т. раніше працювала державним виконавцем у цьому ж зведеному провадженні. Просить долучити до матеріалів справи копію скарги на розрахунок аліментів від 13.06.2026, судову повістку, протокол автоматизованого розподілу справи № 2-2672/2007.

Представник позивача - адвокат Гесня Н.Т. в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві та поданих в ході розгляду справи заяв по суті спору.
В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Коломоєць І.В. зазначила, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, просила відмовити в задоволенні позову. Зазначила, що на теперішній час у провадженні Дніпровського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця, предметом оскарження є розрахунок заборгованості по виконавчому провадженню НОМЕР_2, виконаний головним державним виконавцем Т. Берестецькою станом на 15.05.2026 року, проте на думку сторони відповідача це не перешкоджає розгляду даної справи, а свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.
Представник третьої особи Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Манделюк Д.П. в судовому засіданні просив прийняти рішення у справі на розсуд суду.

В судовому засіданні 24.07.2026 року у відповідності до положень статті 244 ЦПК України, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення у справі. Ухвалення та проголошення судового рішення було відкладено до 08:00 год 03.08.2026 року. Оскільки суддя Коломаренко К.А. перебувала в нарадчій кімнаті по кримінальниій кримінальній справі № 334/8344/21 в період з 15-00 години 29.07.2026 року по 14-00 годину 06.08.2026 року, ухвалення та проголошення судового рішення по справі було відкладено до 14:10 год. 06.08.2026 року.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши позовну заяву та письмові докази, подані заяви по суті спору, витребувані в ході розгляду справи доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
12.07.2007 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення № 2- 2672 про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 470 грн. з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 22.05.2007 року (а.с. 16-17).
21.09.2007 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №2-2672 виданого 18.09.2007 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя (а.с. 20).
На виконанні Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_4 про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
До складу зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_4 входять: 
1) виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2672, виданого 18.09.2007 Ленінським районним судом міста Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 470 грн. з урахуванням індексації на утримання дитини ОСОБА_4 ; 
2) виконавче провадження № 56615173 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1712/08, виданого 17.02.2009 Заводським районним судом міста Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 33 457 грн. 88 коп.; 
3) виконавче провадження № 56615056 з примусового виконання виконавчого листа № 2-834/2010, виданого 04.10.2010 Заводським районним судом міста Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 46 995 грн. 20 коп.; 
4) даному провадженні також стягувались аліменти з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 у розмірі 568 грн. щомісяця, починаючи з 22.05.2007 і до 23.07.2009р. Загальна сума 14 805,87 грн.. 
04.10.2018 року постановою державного виконавця Заводського ВДВС було накладено штраф на ОСОБА_1 за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 59 884,96 грн (50 % від загальної заборгованості). Тобто, окрім аліментів в розмірі 470 грн з індексацією, з ОСОБА_6 стягнуто 151 143,91 грн. (33 457,88 + 46 995,20 + 14 805,87 + 59 884,96).
З матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_4 та з пояснень учасників справи встановлено, що у виконавчому провадженні здійснювався неодноразово розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за заявою стягувача, який періодами різниться, в тому числі через різне застосування вимог частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 20.06.2019 року у справі №632/580/17, а також Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.
Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").
Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
В ст. 181 СК України визначені способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину.
Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 180 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.ч. 2,3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини 1 та 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 
Згідно частини 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Згідно положень статті 188 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.
Відповідно до ч.1 ст. 190 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). 
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
У постанові ВС від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22) звернено увагу на застосування принципу найкращих інтересів дитини у справах щодо припинення стягнення аліментів. «Міжнародні норми закріплюють, що в кожному з питань, які стосуються дітей, всі органи мають керуватися принципом найкращих інтересів дитини. У питаннях щодо аліментів, майнового утримання дитини тощо цей принцип також є застосовним, тому суди зобов`язані його враховувати»
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого (цитата): «За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Згідно ч.1 ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.
Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд (постанова Верховного Суду від 28 червня 2023 року в справі № 186/126/21).
Так, позивач вважає, що в нього відсутня заборгованість по аліментах, про яку зазначає державний виконавець у розрахунку, виконаних станом на лютий 2025 року, станом на березень 2025 року, а також станом на травень 2025 року, оскільки державним виконавцем виконаний невірний розрахунок заборгованості.
Згідно з частиною 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.
Порядок стягнення аліментів визначається законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
В свою чергу, положеннями статті 448 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Суд вважає обраний позивачем спосіб захисту не правильним. Якщо позивач не погоджується з розміром заборгованості за аліментами, який обчислюється державним виконавцем, то повинен оскаржити такий розрахунок у встановленому законом порядку.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 2-751/2007 (провадження № 61-15422св20) зазначено, що: "оскільки заявник звернулася до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, то такий спір може розглядатися у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, що передбачений розділом VII ЦПК України. До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 29 серпня 2018 року у справі № 201/10328/16-ц, провадження № 14-192цс18; від 27 листопада 2019 року у справі № 201/10329/16-ц, провадження № 14-496цс19. Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у постанові від 05 серпня 2020 року у справі № 464/6206/18, провадження № 61-18142св19.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року в справі № 125/2525/18 (провадження № 61-13525св20) зроблено висновок, що "спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні".
Відповідно до положень часини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З позовної заяви слідує, що позивач не погоджується з розрахунком заборгованості за аліментами, який склав державний виконавець, що і вважає обтавиною, яка звільняє його від сплати аліментів.
Разом з тим, в даному випадку позивач ОСОБА_1 як боржник у виконавчому провадженні вправі звернутись до суду зі скаргою щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення, тобто заявлений ОСОБА_1 спосіб захисту порушеного права є неналежним.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, суд, встановивши фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.
Керуючись ст.ст. 180, 181, 184, 195, 197 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 274-279, 354ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати заборгованості по аліментам- відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду.

Суддя: Коломаренко К. А.