ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 вересня 2026 року | Справа № 280/5927/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
15 червня 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач 2), в якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у перерахунку пенсії від 05.06.2026 реєстраційний номер 084850004988;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, врахувавши при розрахунку пенсії за віком довідки про заробітну плату №189 та №190 від 16.05.2025, видані Адміністрацією Чернігівського муніципального округу Запорізької області, зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи: з 16 травня 1981 року по 15 березня 1983 року механізатором бригади №1 в колгоспі "Більшовик" Чернігівського району Запорізької області (записи №1, 2 вкладиша в трудову книжку колгоспника НОМЕР_1 ); з 01 грудня 1994 року по 31 грудня 1995 року механізатором МТФ №1 в КСП "Більшовик" Чернігівського району Запорізької області (записи №3,4 вкладиша в трудову книжку колгоспника НОМЕР_1 ); з 01 січня 1996 року по 05 березня 2003 року електромонтером в КСП "Більшовик" Чернігівського району Запорізької області (записи № 4, 5, 6 вкладиша в трудову книжку колгоспника НОМЕР_1 ) та здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням зазначеного стажу, починаючи з 29 травня 2026 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату позивачу недоотриманих сум пенсії за віком, перерахованої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою суду від 18.06.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що йому було протиправно відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату №189 та №190 від 16.05.2025, видані Адміністрацією Чернігівського муніципального округу Запорізької області, та з урахуванням страхового стажу з 16 травня 1981 року по 15 березня 1983 року механізатором бригади №1 в колгоспі «Більшовик» Чернігівського району Запорізької області; з 01 грудня 1994 року по 31 грудня 1995 року механізатором МТФ №1 в КСП «Більшовик» Чернігівського району Запорізької області; з 01 січня 1996 року по 05 березня 2003 року електромонтером в КСП «Більшовик» Чернігівського району Запорізької області. З урахуванням викладеного позивач просив задовольнити позовні вимог.
Відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечили. В обґрунтування заперечень зазначено про те, що ОСОБА_1 звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою від 29.05.2026 №6213 про перерахунок пенсії до призначення у зв`язку з наданими додатковими документами. До заяви було долучено звернення в довільній формі щодо врахування до страхового стажу періодів роботи з 16.05.1981 по 15.03.1983, з 01.12.1994 по 31.12.1995, з 01.01.1996 по 05.03.2003. Відповідачі зазначають, що ОСОБА_1 до страхового стажу не зараховано період роботи з 16.05.1981 по 15.03.1983, з 01.12.1994 по 31.12.1995 та з 01.01.1996 по 05.03.2003 згідно з вкладишем в трудову книжку колгоспника від 16.05.1981 НОМЕР_1 , оскільки відсутня трудова книжка колгоспника (вкладиш без трудової книжки є недійсним). Заяви-пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не можуть бути враховані для підтвердження стажу як покази свідків, оскільки не відповідають вимогам Порядку №18-1. Також, відповідачі вказували на те, що підстави для врахування при розрахунку пенсії довідок про заробітну плату від 16.05.2025 №189 та №190, видані Адміністрацією Чернігівського муніципального округу Запорізької області відсутні в силу положень Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. З урахуванням викладеного у відзивах відповідачі просили відмовити у задоволенні позовних вимог.
На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі — Закон №1058).
ОСОБА_1 звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою від 29.05.2026 №6213 про перерахунок пенсії допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами. До заяви було долучено звернення в довільній формі щодо врахування до страхового стажу періодів роботи з 16.05.1981 по 15.03.1983, з 01.12.1994 по 31.12.1995, з 01.01.1996 по 05.03.2003.
Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності відповідно до Порядку приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановленого Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (зі змінами) (далі – Порядок) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Так, рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 05.06.2026 №084850004988 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії. 
Позивач, не погодившись з відмовою у перерахунку пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Щодо не врахування під час визначення розміру пенсії позивача довідок про заробітну плату №189 та №190 від 16.05.2025, видані Адміністрацією Чернігівського муніципального округу Запорізької області, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Так, позивач під час звернення за перерахунком пенсії надав довідки про заробітну плату №189 та №190 від 16.05.2025, видані Адміністрацією Чернігівського муніципального округу Запорізької області, тобто довідки видані позивачу на тимчасово окупованій території України.
Суд зазначає, що згідно зі статтею 18 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон №1207-VII) громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Положеннями частин 1 - 3 статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. 
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що акт (рішення, документ), виданий органом на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків у разі, якщо він виданий органом, створеним у порядку, не передбаченому законом.
Разом з тим, суд звертає увагу на положення частини четвертої статті 9 Закону №1207-VII, відповідно до якої встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.
У постанові Верховного Суду від 29 червня 2023 року у справі № 810/4456/18 зазначено, що у цій категорій справ судам слід встановити виконання з боку відповідача приписів частини четвертої статті 9 Закону №1207-VII для повного та всебічного захисту пенсійних прав позивача, дослідити матеріали пенсійної справи останнього з метою співставлення періодів, зазначених в спірних довідках, із записами про роботу в трудовій книжці, з`ясувати правові наслідки можливого проведення перерахунку пенсії на підставі поданої довідки в частині щодо реальної зміни розміру пенсії у бік збільшення та вірогідності покращення становища пенсіонера за наслідками такого перерахунку, що є складовою конституційного права позивача на отримання належного рівня пенсійного забезпечення.
Суд зазначає, що інформація з довідок про заробітну плату №189 та №190 від 16.05.2025, що видані Адміністрацією Чернігівського муніципального округу Запорізької області, відповідає інформації з трудової книжки позивача, жодних зауважень чи розбіжностей відповідачами не встановлено.
Також, суд під час розгляду справи враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31 березня 2021 року у справі №0440/6809/18, у якій касаційний суд вважав за можливе застосувати загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.
У зазначеній справі ВС акцентував увагу на тому, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».
При цьому, Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Враховуючи викладене, суд вважає, що видача довідок на тимчасово окупованій території України не позбавляє позивача права на отримання пенсії у належному розмірі.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням довідок №189 та №190 від 16.05.2025, що видані Адміністрацією Чернігівського муніципального округу Запорізької області.
Стосовно позовних вимог про зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи, суд зазначає таке.
Згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.
Згідно з вимогами частин 1, 2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Зазначені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника у повному обсязі є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.
Суд зазначає, що позивачем під час звернення за призначенням пенсії було надано вкладиш у трудову книжку колгоспника № НОМЕР_2 від 16.05.1981.
Відповідно до записів позивач у період з 16.05.1981 по 15.03.1983 та з 01.12.1994 по 06.03.2003 працював у КСП «Більшовик» Чернігівського району Запорізької області.
При цьому, у вкладиші у трудову книжку колгоспника № НОМЕР_2 від 16.05.1981 міститься інформація про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві за період 1981 – 2000 роки та інформація про його виконання/не виконання позивачем.
Також, суд зазначає, що 15.02.2000 КСП «Більшовик» Чернігівського району Запорізької області фактично перетворено на ТОВ «Колос» (код ЄДРПОУ 03749614).
Суд зазначає, що спірне рішення ГУ ПФУ в Донецькій області не містить жодних посилань щодо під став для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду з 16.05.1981 по 15.03.1983 та з 01.12.1994 по 06.03.2003.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що органом ПФУ було безпідставно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи.
Щодо позовних вимог до ГУ ПФУ в Запорізькій області, суд зазначає, що такі позовні вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають, оскільки пенсія позивачу на даний час не перерахована, а відповідно у суду відсутні підстави вважати, що після проведення перерахунку пенсії ГУ ПФУ в Запорізькій області відмовиться виплачувати її в новому розмірі.
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б, код ЄДРПОУ 20490012), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, буд.3, код ЄДРПОУ 13486010), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задоволено частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у перерахунку пенсії від 05.06.2026 реєстраційний номер 084850004988.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести з 29 травня 2026 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням довідок про заробітну плату №189 та №190 від 16.05.2025, що видані Адміністрацією Чернігівського муніципального округу Запорізької області, та із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 16.05.1981 по 15.03.1983, з 01.12.1994 по 14.02.2000 у КСП «Більшовик» Чернігівського району Запорізької області, з 15.02.2000 по 06.03.2003 у ТОВ «Колос» (код ЄДРПОУ 03749614).
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова