ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
19 серпня 2026 року | Справа № 280/2640/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в розмірі 100000 гривень на місяць за весь час (періоди) перебування на лікуванні або у відпустці після поранення (контузії, травми або каліцтва) відповідно до положень абзацу 3 пункту 11 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 (зі змінами) в період з 25.05.2025 по 25.01.2026;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в розмірі 100000 гривень на місяць за весь час (періоди) перебування на лікуванні або у відпустці після поранення (контузії, травми або каліцтва) відповідно до положень абзацу 3 пункту 11 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 (зі змінами) в період з 25.05.2025 по 25.01.2026.
В обґрунтування позову зазначено, що з 20.04.2017 по 30.01.2026 позивач проходив військову службу за контрактом в складі ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 31.01.2022 №20 Позивача було відряджено до відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 . Загальновідомим фактом, що не потребує доведення, є факт того, що протягом періоду з 06.03.2022 по 17.05.2022 м. Маріуполь Донецької області було територією ведення активних бойових дій. Згідно наказу командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) від 09.03.2022 №45/дек у зв`язку з початком повномасштабної агресії рф проти України, всіх військовослужбовців (працівників) Збройних Сил України та інших складових сил безпеки і оборони, які станом на 05.00 05 березня 2022 року знаходилися в складі об`єднаного командного пункту та частин безпосереднього підпорядкування операції об`єднаних сил: вважати такими, що вилучені зі складу сил та засобів операції об`єднаних сил; вважати такими, що залучені до виконання бойових (спеціальних) завдань у складі угруповання об`єднаних сил щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації га підпорядковуються Командувачу угрупування об`єднаних сил.
Таким чином в період з 24.02.2022 по 18.05.2022 приймав безпосередню участь в обороні міста Маріуполь Донецької області. Крім того з 16.04.2022 по 18.05.2022 Позивач перебував на території ПрАТ «МК «Азовсталь». В період з 18.05.2022 по 25.05.2025, після завершення оборони м. Маріуполь Донецької області, Позивач перебував в полоні утримуючись в місцях несвободи на території російської федерації, що підтверджується довідкою №34/M-1553д від 11.06.2025, виданої Першим заступником Голови СБ України. Під час перебування в місцях несвободи, на території російської федерації, стан здоров`я Позивача суттєво погіршився. Погіршення стану здоров`я Позивача відбулось внаслідок отримання бойового травмування під час виконання бойових завдань з оборони міста Маріуполь Донецької області. Після повернення з полону проведеного в рамках обміну полоненими, Позивач проходив тривале лікування та реабілітацію в закладах Міністерства оборони України. 31.01.2026 Позивача виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та направлено для подальшого проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ). Під час виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , Позивач ознайомився з фінансовими документами стосовно нарахованих та виплачених видів грошового забезпечення (в тому числі додаткових винагород) із змісту яких Позивачу стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_3 протиправно не було нараховано та відповідно не виплачено додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.
Позивач наголошує на тому, що після повернення з полону, в період з 25.05.2025 по 25.01.2026 внаслідок отриманого бойового травмування під час виконання бойових завдань з оборони АДРЕСА_2 , проходив довготривале лікування та реабілітацію в закладах Міністерства оборони України. Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії від 25.01.2026 №2026-0125-1302-0157-3 виданої Госпітальною ВЛК №1 "ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_3 " за результатами проведеного медичного огляду Позивачу встановлено діагноз: Наслідки ВТ (05.04.2022; 18.04.2022; 11.05.2022): АБТ без пошкоджения барабанних перетинок. У вигляді двобічної хронічної нейросенсорної приглуховатості легкого ступеня. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. За ступенем тяжкості (наказ МОЗ України від 04.07.2007 №370): Травма відноситься до тяжких. Враховуючи зазначене ІНФОРМАЦІЯ_3 був зобов`язаний здійснити нарахування та виплату Позивачу додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 в розмірі 100 000 гривень на місяць за весь час (періоди з 25.05.2025 по 25.01.2026) перебування на лікуванні або у відпустці після поранення (контузії, травми або каліцтва) відповідно до положень абзацу 3 пункту 11 розділу XXXIV "Порядку виплати забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (зі змінами). Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
На підставі викладеного позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 30 березня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. 
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обгрунтування заперечень зазначено, що Позивач дійсно проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2019 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 входить до складу Збройних Сил України. З метою виконання завдань покладених на Військову службу правопорядку, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 31.01.2022, Позивач був відряджений до відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до інформації, що надійшла до ІНФОРМАЦІЯ_1 від начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 28.05.2022, Позивач, разом з іншими військовослужбовцями відділення Військової служби правопорядку потрапив у полон де перебував до травня 2025 року. Вказує, що право військовослужбовця на отримання даного виду додаткової грошової винагороди виникає за наявності наступних юридичних фактів: 1) отримання військовослужбовцем саме поранення (контузії, травми, каліцтва) пов`язаного із захистом Батьківщини; 2) перебування військовослужбовця під час отримання поранення в районах ведення бойових дій; 3) перебування після отримання поранення на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Таким чином, право на отримання додаткової винагороди за отримання поранення не є безумовним. Після звільнення з полону, Позивач з 26.05.2025 проходив реабілітацію та лікування. У жовтні 2025 року, Позивач звернувся з рапортом, у якому просив виплатити йому додаткову грошову винагороду за весь час лікування та перебування у відпустці для лікування. До свого рапорту, Позивач додав довідку військово-лікарської комісії від 16.07.2025 №2025-0716-0227-1781-0 (міститься в матеріалах справи). Дана довідка містить перелік травм отриманих Позивачем, які військоволікарською комісією визнані тяжкими та такими, що пов`язані із захистом Батьківщини. Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 10.12.2025, на підставі рапорту та довідки військово-лікарської комісії Позивачу була виплачена додаткова винагорода. Як вбачається із доданих до позовної заяви документів, в подальшому, Позивач перебував в медичних закладах де проходив лікування захворювань, які не є пораненнями (контузіями, травмами, каліцтвами) та не пов`язані причиннонаслідковим зв`язком з отриманим пораненням (травмою, контузією, каліцтвом). Зазначає, що надані Позивачем докази не містять підтвердження, що лікування, яке він проходив після 16.07.2025 здійснювалося як наслідок отриманих травм (поранень, контузій, каліцтв). Оскільки Постанова 168 та Порядок виплати грошового забезпечення передбачають виплату додаткової грошової винагороди саме за час стаціонарного лікування поранень пов`язаних з захистом Батьківщини та час перебування у відпустці для лікування після поранень, у Відповідача були відсутні підстави для нарахування Позивачу додаткової винагороди за час лікування захворювань загального характеру, які не пов`язані з отриманими травмами.
На підставі викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 20.04.2017 по 31.01.2026, що підтверджується відомостями військового квтитка серії НОМЕР_4 від 10.06.2025. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 входить до складу Збройних Сил України. 
З метою виконання завдань покладених на Військову службу правопорядку, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 31.01.2022, Позивач був відряджений до відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Так, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 31.01.2022 №20 Позивача було відряджено до відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до інформації, що надійшла до ІНФОРМАЦІЯ_1 від начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 28.05.2022, Позивач, разом з іншими військовослужбовцями відділення Військової служби правопорядку потрапив у полон де перебував до травня 2025 року.
Згідно з довідкою Служби безпеки України №34/M-1553д від 11.06.2025 позивач в період з 18.05.2022 по 25.05.2025, перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України.
Згідно з довідкою ВЛК від 16.07.2025 №2025-0716-0227-1781-0, проведено медичний огляд головного сержанта за контрактом ОСОБА_1 ВЛК Госпітальна ВЛК КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР 16.07.2025, діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Остеохондроз хребта у дорослих, попереково-грудний відділ: Попереково-грудний остеохондроз. Вертеброгенна торакалгія, радікулопатія L4 ліворуч. Хронічно-рецидивуючий перебіг. Помірно виражений больовий синдром. R26.2 - Утруднення при ходьбі, не класифіковане в інших рубриках. J30.1 - Алергічний риніт, спричинений пилком рослин - Поліноз: РКс. Сенсибілізація до пилкових алергенів. J34.1 - Кіста або мукоцеле носового синуса J30.0 - Вазомоторний риніт. J34.2 - Скривлення перетинки носа. Т70.0 - Баротравма вуха (05.04.2022, 18.04.2022, 11.05.2022). H90.3 - Двобічна нейросенсорна приглуховатість І ступеня. H52.4 - Пресбіопія. H52:0 - Гіперметропія нобох очей. N41.1 - Хронічний простатит з дизуричними явищами, стадія загострення. 183.9 - Варикозне розширення вен нижніх кінцівок без виразки або запалення. Хронічна венозна недостатність в стадії субкомпенсації. СЕАР С3. G93.4 - Енцефалопатія, неточнена: Дисциркулярна енцефалопатія Іст. (за даними МРТ). Легкий вестибуло-атактичний, цефалгічний, астено-невротичний синдроми. F41.2 - Змішаний тривожний та депресивний розлад.
Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.
Баротравма вуха (05.04.2022, 18.04.2022, 11.05.2022). H90.3 - Двобічна нейросенсорна приглуховатість І ступеня. L60.0 - Наслідки травми дистальної фаланги великого пальця лівої стопи у вигляді вростання нігтової пластини лівої стопи. Больовий синдром.
Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини
За ступенем тяжкості (наказ МОЗ України від 04.07.2007 №370): Травма відноситься до тяжких
Документи про причинні зв`язки: Інше №09-07/21174 від 05.06.2025, Ким видано: Директором ДП "Український національний центр розбудови миру", Інше №34/M-1553д від 11.06.2025, Ким видано: Першим заступником Голови СБ України.
На підставі статті 24 графи ІІ розкладу хвороб потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів.
Згідно з довідкою ВЛК від 21.08.2025 №2025-0820-1400-0808-7, проведено медичний огляд головного сержанта за контрактом ОСОБА_1 ВЛК Госпітальна ВЛК КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР 21.08.2025, діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): варикозне розширення вен нижніх кінцівок без виразки та запалення Варикозна хвороба нижніх кінцівок. Хронічна лімфовенозна недостатність в стадії субкомпенсації. СЕАР С3.
Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини
Документи про причинні зв`язки: інше № 09-07/21174 від 05.06.2025, ким видано: Директором ДП "Український національний центр розбудови миру". Інше № 34/M-1553д від 11.06.2025, ким видано: Першим заступником Голови СБУ України.
На підставі статті 44 графи II розкладу хвороб потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів
Відповідно до довідки ВЛК від 25.01.2026 №2026-0125-1302-0157-3, проведено медичний огляд головного сержанта за контрактом ОСОБА_1 ВЛК Госпітальна ВЛК №1 в/ч НОМЕР_3 25.01.2026, діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Наслідки ВТ (05.04.2022; 18.04.2022; 11.05.2022): АБТ без пошкодження барабанних перетинок, у вигляді двобічної хронічної нейросенсорної приглуховатості легкого ступеня.
Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини
За ступенем тяжкості (наказ МОЗ України від 04.07.2007 №370): Травма відноситься до тяжких
Вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з переважним ураженням корінців L4,L5 з стійким больовим та м`язево-тонічним синдромом з помірним порушенням функції. Дисциркуляторна енцефалопатія І стадії з цефалгічним, астено-невротичним синдромом з незначним порушенням функції. Варикозне розширення вен нижніх кінцівок. ХВН С3 (СЕАР). Попереково-грудний остеохондроз хребта з больовим синдромом та незначним порушенням функції. Врослий ніготь І пальця лівої стопи Далекозорість правого ока ступенем 1,0Д, лівого ока ступенем 1,5Д при гостроті зору з корекцією 1,0 обох очей. Пресбіопія. Помірно виражений змішаний тривожний та депресивний розлад.
Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.
Інше Довідка про перебування громадянина України з числа осіб, визначених пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок агресії проти України, та членів їхніх сімей», у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України або інтернування в нейтральних державах № документа: 34/M-1553д Дата документа: 11.06.2025. Ким видано: Першим заступником Голови СБУ.
На підставі статті 79в, 23б, 42б, 64в, 58а, 17в, 41 в графи ІІ Розкладу хвороб Придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1433 КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 26.05.2025 по 30.06.2025 (з основним діагнозом – дорсалгія, вертеброгенна торакалгія, лівобічна люмбоішіалгія в стадії загострення, хронічний цефалгічний синдром).
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №16215 КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 02.07.2025 по 16.07.2025 (діагноз – остеохондроз хребта у дорослих, попереково-грудний відділ: Попереково-грудний остеохондроз. Вертеброгенна торакалгія, радікулопатія L4 ліворуч. Хронічно-рецидивуючий перебіг. Помірно виражений больовий синдром. R26.2 - Утруднення при ходьбі, не класифіковане в інших рубриках. J30.1 - Алергічний риніт, спричинений пилком рослин - Поліноз: РКс. Сенсибілізація до пилкових алергенів. J34.1 - Кіста або мукоцеле носового синуса J30.0 - Вазомоторний риніт. J34.2 - Скривлення перетинки носа. Т70.0 - Баротравма вуха (05.04.2022, 18.04.2022, 11.05.2022). H90.3 - Двобічна нейросенсорна приглуховатість І ступеня. H52.4 - Пресбіопія. H52:0 - Гіперметропія нобох очей. N41.1 - Хронічний простатит з дизуричними явищами, стадія загострення. 183.9 - Варикозне розширення вен нижніх кінцівок без виразки або запалення. Хронічна венозна недостатність в стадії субкомпенсації. СЕАР С3. G93.4 - Енцефалопатія, неточнена: Дисциркулярна енцефалопатія Іст. (за даними МРТ). Легкий вестибуло-атактичний, цефалгічний, астено-невротичний синдроми. F41.2 - Змішаний тривожний та депресивний розлад.).
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №19180 КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 31.07.2025 по 06.08.2025 (основний діагноз – зміщена носова перегородка; супутній – вазомоторний риніт).
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №20389 КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 12.08.2025 по 21.08.2025 (діагноз –варикозна хвороба нижніх кінцівок, хронічна венозна недостатність).
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6348 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 17.09.2025 по 30.09.2025 (діагноз основний – бііль у нижній ділянці спині, вертеброгенна торакалгія, люмбоішіалгіяна фоні гемангіоми, рецидивуючий перебіг, стадія загострення, стійкий радикулярний больовий та м’’язово – тонічний синдроми).
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №25970 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 01.10.2025 по 15.10.2025 (Стискання нервових корінців та сплетень при ураженнях міжхребцевого диска, остеохондроз хребта у дорослих, попереково-грудний відділ: Попереково-грудний остеохондроз.Вертеброгенна торакалгія, радікулопатія L4 ліворуч. Хронічно-рецидивуючий перебіг. Помірно виражений больовий синдром. R26.2 - Утруднення при ходьбі, не класифіковане в інших рубриках. J30.1 - Алергічний риніт, спричинений пилком рослин - Поліноз: РКс. Сенсибілізація до пилкових алергенів. викривлення носової перетинки. J34.1 - Кіста або мукоцеле носового синуса J30.0 - Вазомоторний риніт. J34.2 - Скривлення перетинки носа. Т70.0 - Баротравми вуха (05.04.2022, 18.04.2022, 11.05.2022). H90.3 - Двобічна нейросенсорна приглуховатість 1 ступеня. H52.4 - Пресбіопія. …).
Згідно з виписним епікризом з історії хвороби №4621 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 15.10.2025 по 21.10.2025 (коронавірусна хвороба, гострий фарингіт).
Відповідно до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.12.2025 №304, нарахувати додаткову винагороду в розмірі 100 000,00 грн військовослужбовцям у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпусці, відповідно до Додатку 1 цього наказу:
Підстава: рапорт головного сержана МАЧУЛЯНА Ю.В. від 22.10.2025, довідка військово-лікарської комісії від 16.07.2025 №2025-0716-0227-1781-0.
Згідно з відомостями розподілу виплат, долученою відповідачем до відзиву, позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду в сумі 247838,70 грн.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 в розмірі 100000 гривень на місяць за весь час (періоди) перебування на лікуванні або у відпустці після поранення (контузії, травми або каліцтва) відповідно до положень абзацу 3 пункту 11 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 (зі змінами) в період з 25.05.2025 по 25.01.2026, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону.
За приписами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовців та членів їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII.
За змістом частин першої-четвертої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Статтею 9-2 Закону №2011-XII передбачено, що на період дії воєнного стану (особливого періоду) військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Відповідно до положень Постанови №168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Механізм виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).
Розділом XXXIV Порядку №260 врегульовано питання виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану.
Згідно з п. 9, 10 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Отже, наведене нормативне регулювання розмежовує дві самостійні підстави виплати збільшеної додаткової винагороди перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення.
При цьому для першої з наведених підстав визначальними є факт стаціонарного лікування та встановлений причинний зв`язок такого лікування з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини. Щодо періоду відпустки законодавством додатково встановлена умова отримання саме тяжкого поранення, що має бути підтверджено висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
Таким чином, самого факту перебування військовослужбовця після отримання поранення на стаціонарному лікуванні або у відпустці недостатньо для виникнення права на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі. Необхідним є встановлення передбачених законодавством юридичних фактів стосовно кожного конкретного періоду, за який заявлено таке право.
Суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27.08.2025 у справі №280/7364/23 та від 19.03.2026 у справі №600/367/24.
Так, Верховний Суд звернув увагу, що умовою для виплати збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168 є належне підтвердження фактів: виконання бойових завдань; отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини; перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) у зв`язку з таким пораненням, а також надання відпусток за станом здоров`я через отримане тяжке поранення на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Також Верховний Суд виснував, що предметом доказування у таких справах має бути з`ясування (у сукупності): за якій конкретний період позивач не отримав належні йому грошове забезпечення та додаткову винагороду; чи перебував він у спірний період на лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних); якщо перебував на лікуванні, то з яких причин - зокрема, чи було це пов`язано з пораненням, контузією, травмою або каліцтвом, отриманими у зв`язку із захистом Батьківщини; чи проходив він у такому випадку саме стаціонарне лікування; чи перебував він після тяжкого поранення у відпустках за станом здоров`я за висновками (постановами) військово-лікарської комісії; та чим це все підтверджується.
Суд зазначає, що обставина того, що в медичних документах стан військовослужбовця після поранення визначений як захворювання, не виключає права на отримання додаткової грошової винагороди. Якщо медичними документами підтверджено, що захворювання є наслідком раніше отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), а стаціонарне лікування здійснювалося саме з приводу такого наслідку, воно охоплюється поняттям лікування у зв`язку з пораненням.
Водночас наведений висновок не означає, що будь-яке захворювання військовослужбовця, яке виникло після отримання бойової травми, а так само будь-яке захворювання, причинний зв`язок якого ВЛК сформульовано як «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», є наслідком поранення у розумінні Постанови №168.
Формулювання захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини та поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини мають різне значення. Для застосування положень Постанови №168 щодо перебування на стаціонарному лікуванні необхідно встановити, що лікування здійснювалося саме в зв`язку з відповідним пораненням або його наслідками.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач під час захисту міста Маріуполь отримав травми, причинний зв`язок яких із захистом Батьківщини встановлений військово-лікарською комісією.
Зокрема, довідкою ВЛК від 16.07.2025 №2025-0716-0227-1781-0 встановлено наявність у позивача баротравми вуха від 05.04.2022, 18.04.2022 та 11.05.2022 з двобічною нейросенсорною приглухуватістю І ступеня, а також наслідків травми дистальної фаланги великого пальця лівої стопи. Зазначені травми визнані такими, що пов`язані із захистом Батьківщини, та віднесені до тяжких.
Аналогічно довідкою ВЛК від 25.01.2026 №2026-0125-1302-0157-3 підтверджено наявність наслідків вибухових травм від 05.04.2022, 18.04.2022 та 11.05.2022 у вигляді акубаротравми без пошкодження барабанних перетинок та двобічної хронічної нейросенсорної приглухуватості легкого ступеня. Травму визнано пов`язаною із захистом Батьківщини та тяжкою за ступенем тяжкості.
Разом з цим предметом спору є не встановлення факту отримання позивачем травми, а наявність у нього права на додаткову винагороду у збільшеному розмірі за період з 25.05.2025 по 25.01.2026.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що весь період лікування та реабілітації після повернення з полону пов`язаний із зазначеною тяжкою травмою.
Проте таке твердження не узгоджується із сукупністю досліджених судом медичних документів.
Так, відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1433 позивач з 26.05.2025 по 30.06.2025 перебував на лікуванні з основним діагнозом: дорсалгія, вертеброгенна торакалгія, лівобічна люмбоішіалгія в стадії загострення, хронічний цефалгічний синдром.
Наведений медичний документ не містить відомостей про те, що зазначені стани є наслідком баротравм від 05.04.2022, 18.04.2022 та 11.05.2022 або іншої травми, визнаної ВЛК тяжкою та пов`язаною із захистом Батьківщини.
Факт установлення ВЛК причинного зв`язку певних захворювань із захистом Батьківщини не є тотожним установленню їх причинно-наслідкового зв`язку саме з отриманою позивачем травмою.
Під час наступного стаціонарного лікування з 02.07.2025 по 16.07.2025 серед установлених позивачу діагнозів зазначена, зокрема, баротравма вуха від 05.04.2022, 18.04.2022 та 11.05.2022 з двобічною нейросенсорною приглухуватістю І ступеня.
Саме за наслідками цього лікування довідкою ВЛК від 16.07.2025 відповідну травму визнано тяжкою та такою, що пов`язана із захистом Батьківщини.
Матеріалами справи також встановлено, що позивач звертався до відповідача з рапортом від 22.10.2025 щодо виплати додаткової винагороди, після розгляду якого відповідачем видано наказ від 10.12.2025 №304.
На підставі цього наказу та довідки ВЛК від 16.07.2025 №2025-0716-0227-1781-0 позивачу здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у сумі 247838,70 грн.
Отже, відповідач не заперечив право позивача на отримання додаткової винагороди за ті періоди лікування, щодо яких наявність передбачених законодавством умов була підтверджена відповідними медичними документами, та фактично здійснив відповідне нарахування та виплату.
Стосовно подальших періодів стаціонарного лікування позивача суд зазначає наступне.
У період з 31.07.2025 по 06.08.2025 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з основним діагнозом «зміщена носова перегородка» та супутнім діагнозом «вазомоторний риніт».
Доказів того, що вказана госпіталізація здійснювалася у зв`язку з баротравмою, травмою стопи або іншою тяжкою травмою позивача, пов`язаною із захистом Батьківщини, матеріали справи не містять.
У період з 12.08.2025 по 21.08.2025 позивач проходив стаціонарне лікування з приводу варикозної хвороби нижніх кінцівок та хронічної венозної недостатності.
Довідкою ВЛК від 21.08.2025 відповідне захворювання визнано таким, що пов`язане із захистом Батьківщини. Разом з тим ВЛК не встановлено, що таке захворювання є наслідком отриманого позивачем поранення (контузії, травми або каліцтва). У довідці відсутнє посилання на баротравму чи іншу тяжку травму як причину варикозної хвороби, а відпустка на 30 календарних днів рекомендована саме у зв`язку із хворобою.
За таких обставин установлення формулювання «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» не створює права на додаткову винагороду відповідно до положень Порядку №260, оскільки норми Порядку №260 встановлюють право на таку виплату за стаціонарне лікування саме у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) або його наслідками.
Так само медичні документи щодо стаціонарного лікування з 17.09.2025 по 30.09.2025 свідчать, що його основною причиною були біль у нижній ділянці спини, вертеброгенна торакалгія, люмбоішіалгія на фоні гемангіоми, рецидивуючий перебіг, стійкий радикулярний больовий та м`язово-тонічний синдроми.
Доказів того, що зазначені захворювання є наслідками баротравми або іншої травми позивача, пов`язаної із захистом Батьківщини, суду не надано.
Щодо стаціонарного лікування з 01.10.2025 по 15.10.2025 судом встановлено, що основними діагнозами були стискання нервових корінців та сплетень при ураженнях міжхребцевого диска, попереково-грудний остеохондроз, вертеброгенна торакалгія, радикулопатія L4 ліворуч. У переліку супутніх діагнозів медичного документа зазначено баротравму вуха від 05.04.2022, 18.04.2022 та 11.05.2022 та двобічну нейросенсорну приглухуватість І ступеня. Водночас, наявність травми серед супутніх діагнозів не є достатньою для висновку про те, що госпіталізація у цей період здійснювалася саме з метою лікування саме травми або її наслідків.
Досліджені у цій справі медичні документи не містять висновку про те, що основні захворювання, з приводу яких позивач був госпіталізований у зазначений період, є наслідками перенесеної ним баротравми. Наявність під час стаціонарного лікування супутнього діагнозу, який не був причиною такого лікування, не може бути достатньою підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.
Крім того, з 15.10.2025 по 21.10.2025 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з приводу коронавірусної хвороби та гострого фарингіту.
Будь-яких доказів причинно-наслідкового зв`язку цих захворювань з отриманою позивачем бойовою травмою матеріали справи не містять.
Стосовно решти заявленого періоду до 25.01.2026 суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджено безперервного перебування позивача на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування саме після тяжкого поранення упродовж усього заявленого періоду.
Обставини проходження позивачем лікування, реабілітації чи медичних обстежень після повернення з полону не є достатніми для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі, оскільки Постанова №168 пов`язує виникнення відповідного права не з будь-яким лікуванням військовослужбовця, який у минулому отримав бойову травму, а з конкретно визначеними обставинами - стаціонарним лікуванням у зв`язку з таким пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), або його наслідками чи перебуванням у відпустці після тяжкого поранення (контузії, травми або каліцтва), за відповідним висновком ВЛК.
Судом також досліджено довідку ВЛК від 25.01.2026 №2026-0125-1302-0157-3, якою підтверджено наслідки вибухових травм від 05.04.2022, 18.04.2022 та 11.05.2022 у вигляді акубаротравми та двобічної хронічної нейросенсорної приглухуватості, травму визнано тяжкою та пов`язаною із захистом Батьківщини.
Разом з тим зазначена довідка не містить висновку про те, що кожне із захворювань, з приводу яких позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з травень 2025 року по січень 2026 року, виникло саме внаслідок цієї травми, та не встановлює, що кожна із наведених госпіталізацій здійснювалася з метою лікування її наслідків.
Тому суд не погоджується з доводами позивача про те, що встановлення довідкою ВЛК від 25.01.2026 тяжкості баротравми є достатньою правовою підставою для виплати йому додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць за весь період з 25.05.2025 по 25.01.2026.
Суд також враховує, що Постановою №168 не встановлено права на винагороду за проміжок часу від початку першого лікування до завершення останнього медичного огляду. Виплаті підлягає винагорода пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з травмою або перебування у відпустці.
Суд погоджується з доводами відповідача в тій частині, що право на збільшену додаткову винагороду не виникає виключно внаслідок факту проходження військовослужбовцем лікування після отримання травми, а потребує підтвердження передбачених Постановою №168 умов.
Водночас суд не погоджується із твердженням відповідача про те, що лікування захворювань в усіх випадках виключає право на зазначену виплату. Суд зазначає, що якщо захворювання є підтвердженим наслідком поранення, контузії, травми або каліцтва, пов`язаних із захистом Батьківщини, стаціонарне лікування такого захворювання охоплюється поняттям лікування у зв`язку з пораненням. Отже, визначальним є не тільки назва діагнозу як травма чи захворювання, а встановлений медичними доказами причинно-наслідковий зв`язок.
Однак у цій справі належних доказів, які б підтверджували такий причинно-наслідковий зв`язок щодо всіх заявлених періодів, матеріали справи не містять. Наявні в справі докази в сукупності не підтверджують твердження позивача про існування права на виплату додаткової винагороди за весь заявлений період з 25.05.2025 по 25.01.2026.
Таким чином, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не свідчать про протиправну бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць за період з 25.05.2025 по 25.01.2026.
Відповідачем здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди за наявності підстав для її виплати, тоді як право на отримання такої винагороди за інші заявлені позивачем періоди належними та допустимими доказами не підтверджено.
Інші доводи учасників справи висновків суду по суті спору не спростовують.
Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті або вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією і законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно. 
Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємному зв`язку, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова