РІШЕННЯ
Іменем України

Справа № 285/2786/26
провадження у справі № 2/0285/2075/26
11 вересня 2026 року  м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді………………..........Літвин О. О.,
секретаря…………………………......Клечковської М. М.,
розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження 
без повідомлення сторін
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»
до  ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості, – 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №22652-09/2023 від 17.09.2023, укладеним в електронній формі з ТОВ «Аванс Кредит» (попередня назва «Йота Інвест»), право вимоги за яким на підставі договору факторингу перейшло до нього. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань, позивач просить стягнути заборгованість в сумі 55500 грн, яка складається з основного боргу та відсотків.

Ухвалою суду від 21.05.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. 
Відзиву на позов або будь-яких заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви, а також жодних заяв чи клопотань щодо розгляду справи, відповідачем не подано. 
Повідомлення про розгляд справи здійснювалися як рекомендованим листом за місцем реєстрації відповідача так і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Крім того, вказана інформація була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним. 
Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.
Правова позиція Європейського суду з прав людини виходить із принципу належної процесуальної обачності (due diligence): сторона, яка знає або повинна знати про існування судового провадження відносно неї, зобов`язана виявляти розумну уважність до його перебігу та вживати заходів для участі в ньому. 

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить такого висновку.
Відповідно до ст.ст.3, 626-628 ЦК України договір є домовленістю сторін, які є вільними в його укладенні та визначенні умов.
За змістом ст.ст.1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором фінансова установа надає позичальнику кредит на визначених договором умовах, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у встановлені строки.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
З матеріалів справи встановлено, що 17.09.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» (попередня назва «Йота Інвест»), та ОСОБА_1 , шляхом підписання заяви-анкети, було укладено кредитний договір №22652-09/2023.
За умовами договору відповідачу надано кредит у розмірі 12000 грн строком на 360 днів для особистих потреб. Кредит надано у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на картку клієнта. Фіксована процентна ставка становить 2,5% на день. Проценти підлягають сплаті кожні 25 днів відповідно до графіка платежів (п.1.5 договору) та нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня (п.3.3 договору).
Пунктом 1.4.2 договору передбачено програму лояльності, відповідно до якої у разі сплати 11.10.2023 коштів у розмірі не менше першого платежу згідно з графіком або здійснення часткового дострокового повернення кредиту клієнту надається індивідуальна знижка у розмірі 50% на перший платіж.
Підписанням договору відповідачем підтверджено ознайомлення та згоду з усіма його умовами.
Договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом оферти та її акцепту в електронній формі і, за умови підписання у порядку, визначеному законом, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст.3,12). 
Використання одноразового ідентифікатора прирівнює електронний договір до письмового. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20. 
Згідно зі ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, вважається укладеним у письмовій формі. 
Після укладання договору відповідачем 17.09.2023 отримано кредитні кошти в сумі 12000 грн на платіжну карту, що підтверджується випискою по рахунку, наданою АТ КБ «ПриватБанк» за ухвалою суду в порядку витребування доказів за клопотанням позивача.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанова Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц).
Отже, виписка є належним доказом щодо заборгованості відповідача за кредитом.
Підстав вважати, що кошти отримано сторонньою особою внаслідок шахрайський дій, а персональні дані відповідача у ІТС кредитора/позикодавця були введені не нею особисто, матеріали справи не містять. 
Із вищенаведеного вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази укладення між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем договору кредиту та отриманням відповідачем грошових коштів.
За змістом ст.ст.634, 638 ЦК України кредитний договір може бути укладений як договір приєднання шляхом приєднання позичальника до визначених кредитодавцем умов, а договір є укладеним у разі досягнення сторонами згоди щодо його істотних умов. 
Укладення кредитних договорів в електронній формі відповідає вимогам законодавства України, а зобов`язання за таким договором є обов`язковими для виконання сторонами.
Отже, між сторонами спірного договору правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами ОСОБА_1 ознайомилась, погодилась та не сприймала їх, як невигідні для себе. 
Договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у них, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із договору.
При цьому, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства/фінансової установи за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір кредиту не був би укладений. 
Закон України «Про захист прав споживачів» покладає обов`язок на позичальника бути відповідальним та добросовісним при укладенні договору та вчиняти відповідні дії з метою повного з`ясування умов кредитування. 
Відповідачем самостійно обрано пропозицію фінансової установи щодо надання позики/кредиту, свідомо погоджено її умови, підтверджено їх акцепт шляхом вчинення передбачених електронних дій та отримано грошові кошти. З огляду на це, покладення на відповідача обов`язку виконати взяті на себе зобов`язання відповідає принципу відповідальності сторони за власні рішення у межах свободи договору. 
У ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право –  обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. 
Оскільки кредитодавець/позикодавець та позичальник у цій справі досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання договору кредиту/позики ЦК України та уклали його, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.
В строки, вказані в договорі, кошти відповідачем не повернуто.
Згідно зі ст.ст.12, 78, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем не надано суду доказів на спростування презумпції правомірності укладеного договору, зокрема таких, які б спростовували факт надання кредиту/позики у визначеному договором розмірі чи правильність проведеного позивачем розрахунку заборгованості. Будь-яких клопотань щодо перевірки чи спростування такого розрахунку відповідачем не заявлено, власного розрахунку також не надано. 
Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні. 
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст.512 ЦК України). Відступлення права вимоги відбувається на підставі правочину, зокрема, внаслідок укладення договору купівлі-продажу чи міни; дарування; факторингу. 
Право вимоги за договором №22652-09/2023 ТОВ «Аванс Кредит» 12.06.2024 відступило ТОВ «Діджи Фінанс» за договором факторингу №12062024, що підтверджується реєстром боржників, у якому містяться дані щодо відповідача та загальна сума заборгованості. 
Згідно з витягу реєстру боржників до даного договору до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 договором №22652-09/2023 від 17.09.2023 в загальному розмірі 55500 грн, що складається з заборгованості по основному боргу в сумі 12000 грн та заборгованості по процентам в сумі 43500 грн.
Отже, позивач набув статусу нового кредитора та право вимоги до відповідача за спірним договором кредиту.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. 
Позивачем доведено факт отримання грошових коштів відповідачем, правові підстави набуття права вимоги за кредитним договором та факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань.
Водночас, суд встановив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині нарахування процентів не повністю відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» (далі по тексту – Закон).
24.12.2023 набрав чинності Закон України від 22.11.2023 №3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким, зокрема, статтю 8 Закону доповнено частиною 5, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%.
Водночас п.17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону було тимчасово встановлено інші граничні розміри денної процентної ставки: протягом перших 120 днів з дня набрання чинності Законом №3498-IX – 2,5%, протягом наступних 120 днів – 1,5%.
Разом із тим дія зазначених перехідних положень поширюється лише на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності Законом №3498-IX, строк дії яких було продовжено після набрання ним чинності (п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3498-IX).
Оскільки спірний кредитний договір укладено після набрання чинності зазначеними змінами, до спірних правовідносин застосуванню підлягає ч.5 ст.8 Закону, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%.
За таких обставин нараховані позивачем проценти підлягають перерахунку з урахуванням вимог зазначеного Закону. 

Згідно з наданим розрахунком заборгованості, у період з 17.09.2023 по 11.10.2023 первісним кредитором застосовано програму лояльності та нараховано проценти за ставкою 1,25% на день, що становить 3600 грн.
У подальшому проценти підлягають нарахуванню за ставкою, передбаченою договором, а саме 2,5% на день, за період з 11.10.2023 по 21.04.2024. При цьому 12000 грн ? 0,025 ? 194 дні = 58200 грн.
За період з 22.04.2024 по 12.06.2024 проценти підлягають нарахуванню за ставкою 1,5% на день, що становить: 12000 грн ? 0,015 ? 52 дні = 9360 грн.
Таким чином, загальна сума процентів, що підлягала нарахуванню, становить 71160 грн.
Згідно з наданим первісним кредитором розрахунком заборгованості відповідачем частково сплачено проценти в сумі 33750 грн.
Встановивши факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором та не встановивши обставин, які б свідчили про належне виконання ним таких зобов`язань, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення заборгованості за кредитним договором №22652-09/2023 від 17.09.2023 у розмірі 49410 грн, з яких 12000 грн заборгованість за тілом кредиту та 37410 грн (71160 грн-33750 грн) заборгованість за процентами.
Резюмуючи вищевикладене, позовні вимоги слід задовольнити частково.
У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Оскільки судом задоволено позовні вимоги частково, тому пропорційно задоволених вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2370 грн.
Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн, на підтвердження чого надано договір про надання правової допомоги №42649746_01 від 02.01.2026, детальний опис виконаних робіт та акт про підтвердження надання правової допомоги.
Відповідно до ст.137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу має бути співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг, витраченим часом та значенням справи для сторони і ціною позову. З огляду на принципи співмірності, розумності та необхідності судових витрат, заявлений розмір витрат є обґрунтованим та підлягає стягненню в повному обсязі.
Керуючись статтями 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, – 
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), 
на користь товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ: 42649746, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ»)
заборгованість за кредитним договором №22652-09/2023 від 17.09.2023 в розмірі 49410 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2370 грн та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.? 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, рішення набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на нього безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 

Головуюча суддя      О. О. Літвин