Справа № 476/22/26
Провадження № 1-кп/476/56/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2026 року селище Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене 17.11.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025152170000225, по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куйбишевка Єланецького району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, на час вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 в званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 16.11.2025 року близько 20:00 години, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією та проходячи військову службу у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», перебуваючи біля домоволодіння по АДРЕСА_1 та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки, взявши з собою саморобний ніж та тримаючи його в правій руці, біля вказаного домоволодіння, стоячи один навпроти одного, умисно наніс ОСОБА_5 один удар вказаним ножем в область черевної порожнини з правої сторони, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді одиночного проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням брижі та чепця апендикса, брижі сліпої кишки, правого великого поперекового м`язу, за ознакою небезпеки для життя, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.
Суду пояснив, що зимою минулого року в нього з потерпілим виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 його вдарив. Після цього він пішов додому та взявши з собою саморобний ніж, який йому раніше подарували товариші по службі, повернувся через деякий до потерпілого та покликав його на вулицю. Коли потерпілий вийшов зі свого домоволодіння між ними відбулася розмова, яка знову ж таки переросла в конфлікт, після чого він тримаючи вказаний ніж в правій руці, наніс ОСОБА_5 один удар в правий бік, не витягуючи ножа. В той час він зрозумів, що ніж з лезом довжиною близько 15 см., глибоко увійшов в тіло потерпілого та злякавшись хотів допомогти йому, однак останній почав кричати й тікав від нього та забіг у двір. Після цього він звернувся до товариша потерпілого, щоб той відвіз ОСОБА_5 в лікарню. У вчиненому діянні розкаюється та пояснює, що не бажав завдати останньому шкоди життю чи здоров`ю.
Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що вони разом з ОСОБА_7 відпочивали в одній компанії, вживали алкогольні напої. В ході цього обвинувачений став розпускати руки до господаря та він зробив йому зауваження, що так вести себе неприпустимо. ОСОБА_7 це не сподобалося та вони вийшли на подвір`я щоб з`ясувати стосунки, де в подальшому між ними відбулася бійка, в ході якої обвинувачений вдарив його першим, а він в свою чергу оборонявся. Коли бійка закінчилася вони з друзями пішли до нього додому та обговорювали деталі конфлікту, оскільки будучи тривалий час знайомим з обвинуваченим, для нього така поведінка здавалася дивною. Через деякий час до нього додому прийшов ОСОБА_7 та покликав його. Коли він тільки вийшов з двору, обвинувачений відразу наніс йому удар ножем в правий бік. Від отриманого удару він сильно злякався за своє життя і здоров`я, та знаходячись в шоковому стані він самостійно дістав ніж зі свого тіла, побачив що з рани текла кров. Ніж був великим, з лезом близько 15-20 см. Після цього він відразу почав тікати в двір, тримаючи в лівій руці ніж, а правою рукою притримував рану. Обвинувачений в цей час йшов за ним та погрожував йому. Через двір, а потім через провулок він дійшов до автомобіля свого товариша та сів до салону, після чого вони відразу поїхали в лікарню. По дорозі він хвилювався за своє життя, оскільки вже не міг підняти і зігнути ногу. Біля рани в нього виникла гематома від брудного ножа. Після проведеної йому операції він не міг нормально та самостійно пересуватися, потребував сторонньої допомоги. Обвинувачений після скоєного зателефонував йому один раз, жодних вибачень за вчинене не просив. На даний час, через фізичний стан, він не має можливості матеріально забезпечити себе та знаходиться на утриманні опікунів його рідного брата.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є опікуном рідного брата ОСОБА_5 . В листопаді їй зателефонувала тітка потерпілого і повідомила, що ОСОБА_5 перебуває в реанімації. Вони з чоловіком прибули до нього та дізналися що сталося. Його стан був важким, в ОСОБА_5 все боліло, він не міг нормально ходити. Вони здійснювали догляд за ним, робили перев`язки, постійно підтримували з ним зв`язок, надавали моральну, психологічну та матеріальну допомогу. Після виписки ОСОБА_5 був дуже слабким, через болі не міг нормально спати, був пригніченим. Оскільки потерпілий через свій фізичний стан потребував стороннього догляду, був пригніченим, вони забрали його до себе додому.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, крім особистого визнання вини та пояснень потерпілого ОСОБА_5 , підтверджується сукупністю письмових доказів, зібраних під час досудового розслідування і досліджених судом в ході судового розгляду, в тому числі:
- даними протоколу огляду місця події від 17.11.2025 року, із якого вбачається, що в ході слідчої дії проведено огляд території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . Оглянуто загальну територію з фасадного боку, де відбулися події, викладені в обвинувальному акті, зроблено відповідні фотознімки;
- даними протоколу огляду місця події від 17.11.2025 року, згідно якого оглянуто приміщення приймального відділення Вознесенської міської багатопрофільної лікарні, розташованої по вул. 228-ї Стрілкової дивізії 26 в м. Вознесенськ Вознесенського району Миколаївської області. На кушетці в кімнаті санітарної обробки пацієнтів виявлено чоловічі речі з биркою з написом ОСОБА_5 , а саме двостороння куртка зеленого кольору з одного боку та чорно-білого з іншого, ремінь чорного кольору, кросівки білого кольору, джинси синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, сорочка темно-зеленого кольору. В ході огляду сорочки виявлено сліди речовини бурого кольору та механічний отвір розміром 3 см в нижньому правому кутку;
- даними протоколу огляду речі від 17.11.2025 року, згідно якого під час огляду автомобіля ВАЗ 2108 н/з НОМЕР_2 на передньому пасажирському сидінні виявлено декілька плям в хаотичному порядку;
- даними висновку експерта № 2 від 02.01.2026 року, згідно якого у ОСОБА_5 за даними медичної документації, мали місце тілесні ушкодження у вигляді одиночного колото-різаного поранення передньої черевної стінки з рановим каналом, що проникає в черевну порожнину в напрямку спереду-назад, справа-наліво, з ушкодженням по ходу нього шкіри, підшкірної клітковини, брижі та чепця апендикса, брижі сліпої кишки, правого великого поперекового м`язу, де і закінчується (без зазначення довжини); садна правого стегна (без конкретики його локалізації). Ушкодження у вигляді одиночного проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням брижі та чепця апендикса, брижі сліпої кишки, правого великого поперекового м`язу, виникло незадовго до потрапляння потерпілого до лікувального закладу від однієї травматичної дії предмету, що має колюче-ріжучі властивості, не виключено лезом ножа, з напрямком дії, що співпадає з напрямком ранового каналу, а саме спереду-назад та справа-наліво. Ушкодження у вигляді садна правого стегна виникла, можливо в той же час, від травматичної дії тупого предмету, особливості контактної поверхні якого в морфології його не відобразились. Ушкодження у вигляді одиночного проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням брижі та чепця апендикса, брижі сліпої кишки, правого великого поперекового м`язу, за ознакою небезпеки для життя відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Ушкодження у вигляді садна правого стегна має незначні скороминущі наслідки строком не більше 6-ти дні і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 унеможливлює їх утворення внаслідок падіння із вертикального положення на тверду площину, як із приданням тілу прискорення, так і без нього;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 10.01.2026 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , який в ході слідчої дії розповів про обставини, що відбулися 16.11.2025 року, показав шлях, яким він йшов до потерпілого та вказав на місце події, де вдарив ОСОБА_5 ножем;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 10.01.2026 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , який розповів про обставини події та вказав на місце, де він знаходився на той час коли ОСОБА_7 покликав його, шлях, яким пройшов до обвинуваченого та вказав на місце де останній вдарив його ножем, продемонструвавши механізм та локалізацію удару. Також в ході слідчої дії ОСОБА_5 розповів та показав шлях, яким він почав відступати від обвинуваченого, коли той йшов за ним.
Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
З урахуванням повного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, оцінивши всі досліджені докази в сукупності, проаналізувавши показання обвинуваченого, потерпілого, свідка ОСОБА_8 , протоколи огляду місця події, протокол огляду речі, висновок експерта, протоколи проведення слідчих експериментів, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому стороною обвинувачення діяння.
Оцінюючи зібрані докази в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що дії  ОСОБА_7 стороною обвинувачення вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Судом також досліджені характеризуючі матеріали на обвинуваченого, згідно яких ОСОБА_7 дійсно проживає на території Великосолонівського старостинського округу. До адміністративної відповідальності не притягувався. Заяв та скарг до старостату не надходило. ОСОБА_7 раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікаря - нарколога не перебуває. На обліку у Вознесенському районному секторі № 3 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_7 не знаходиться. 17.04.2022 року ОСОБА_7 призваний на військову службу по мобілізації, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 112 від 19.04.2025 року самовільно залишив військову частину.
Згідно досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_7 , представник персоналу Вознесенського районного сектору № 3 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області, Донецькій, Луганській та Херсонській областях встановила, що ймовірність вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення зводиться до середнього рівня ризику, а також середнього рівня ризику небезпеки для суспільства, в тому числі і для окремих осіб. Проте орган з питань пробації вважає можливим виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.
Пом`якшуючих покарання обставин, передбачених ст. 66 КК України, суд не вбачає.
Згідно ст. 67 КК України обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає.
Відповідно до вимог ст. 50, ст. 65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
При визначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його ставлення до вчиненого злочину, повне визнання ним своєї вини, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, обставини за яких його було вчинено, наслідки, що настали в результаті його вчинення, думку прокурора і потерпілого щодо покарання, яке необхідно призначити, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, у вигляді позбавлення волі.
Таке покарання буде, на думку суду, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Ухвалою слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 19.11.2025 року до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 17.01.2026 року включно, який в подальшому продовжено не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
По даній справі представником потерпілого ОСОБА_5 , адвокатом ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої потерпілому 13357,68 грн. матеріальної та 500000 грн. моральної шкоди. Крім того просила стягнути на користь потерпілого понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Обвинувачений вказані позовні вимоги визнав частково на суму понесених матеріальних витрат. Заявлену моральну шкоду вважає значно завищеною.
Вислухавши учасників процесу, вивчивши надані докази, суд вважає, що вказаний позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню відповідно до положень ст. 1166, ст. 1167 ЦК України.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Заявлена представником потерпілого матеріальна шкода в сумі 13357,68 грн. доведена долученими до цивільного позову копіями фіскальних чеків, визнається обвинуваченим в повному обсязі, а тому підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_5 .
За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення можливостей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності та справедливості
Відповідно до роз`яснення постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» зі змінами, відповідно до яких під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення,тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У зв`язку з протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, відчував фізичний біль, переніс шоковий стан та страх за власне життя внаслідок проникаючого колото-різаного поранення. Після проведеної операції ОСОБА_5 переніс душевні страждання, оскільки через фізичний стан потребував стороннього догляду, не міг самостійно пересуватись та до теперішнього часу перебуває на утриманні осіб, які не є членами його родини. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень було порушено звичайний спосіб життя ОСОБА_5 , він не може фізично працювати та матеріально себе забезпечувати. Вказані обставини призвели до зниження самооцінки та відчуття втрати особистої гідності ОСОБА_5 .
Суд погоджується, з тим, що потерпілому ОСОБА_5 дійсно спричинено моральну шкоду в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , яка виразилася у зазнані потерпілим фізичного болю та душевних страждань, що призвело до істотних змін в його житті.
Враховуючи характер та обсяг психологічних страждань потерпілого ОСОБА_5 , які він зазнав внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_7 , істотність вимушених змін, що призвели до тривало розладу його здоров`я, необхідність часу й зусиль для відновлення попереднього стану, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості суд вважає, що заявлена представником потерпілого сума в 500000 грн., як компенсація моральної шкоди значно завищена, а тому беручи до уваги положення ст. 23, ст. 1167 ЦК України, відповідно до ст.ст. 127-129 КПК України, її належить визначити в розмірі 350000,00 грн. і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_5 . Вказаний розмір шкоди суд вважає таким, що відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілого.
Також відповідно до ст. 137 ЦПК України з обвинуваченого на користь потерпілого підлягають стягненню понесені ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн., які підтверджуються актом № 1 прийняття-передачі наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги № 10/01/2026 року від 10.01.2026 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 26 від 23.02.2026 року.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання в вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Речові докази:
1.сорочка темно-зеленого кольору зі слідами РБК, яку поміщено до паперового пакту НПУ, опломбовано NPU 6188229 та передано на зберігання до сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області - повернути власнику ОСОБА_5 .
Цивільний позов адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 13357 (тринадцять тисяч триста п`ятдесят сім) грн. 68 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; 350000 (триста п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Необхідність у застосуванні запобіжних заходів відсутня.
На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя         ОСОБА_1