Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/5179/26
Провадження №: 2-о/332/197/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2026 р. м. Запоріжжя 
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Блажко У.В. за участі секретаря Дубачової А.А., розглянувши у порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Ляшенко Олена Степанівна, заінтересована особа Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, 
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Ляшенко О.С. в інтересах заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. У заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Бердянську Запорізької області їх дочки ОСОБА_3 . 
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2026 у справі відкрито окреме провадження, справу призначено до слухання у відкритому судовому засіданні за участю заявника та заінтересованої особи.
Заявники та їх представник у судове засідання не з`явилися, у заяві просила розглянути справу за її відсутності. 
Представник заінтересованої особи Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. 
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, доходить висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України, виданого 06.05.2019 Приморським районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (а.с. 9). 
Заявниця проживає у АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 29.05.2019 (а.с. 10). 
На підтвердження громадянства України ОСОБА_2 надана копія паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого Приморським РВ УМВС України в Запорізькій області 25.05.2006. Згідно з паспортом місцем реєстрації заявника ОСОБА_2 є: АДРЕСА_2 (а.с. 13). 
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим так званим «Территориальным отделом ЗАГС города Бердянск и Бердянского района Управления ЗАГС Запорожской области» 17 травня 2025 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем народження зазначено м. Бердянськ Запорізької області; складений запис про народження № 110259900000200121002. У документі батьком дитини зазначений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю зазначена ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
У копії талона № 3 «Дані акушерського стаціонару про новонародженого» за підписом акушера-гінеколога Шеховцової О.В. вказано, що ОСОБА_1 , місце проживання якої: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 о 09 год. 55 хв. народила дитину жіночої статі від четвертої вагітності на 38-39 тижні вагітності, пологи - другі термінові, шляхом кесаревого розтину, вага дитини при народженні - 3280 грамів, при виписці - 3150 грамів, зріст - 54 см. 
Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.
Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України, якою запроваджено спрощений порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.
Отже, правила статті 317 ЦПК України надають батькам право звертатися до суду цивільної юрисдикції з метою встановлення факту народження їх дитини на тимчасово окупованій території України.
Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.
Відповідно до статті 6 Закону України від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ «Про громадянство України» (далі - Закон № 2235-ІІІ) громадянство України набувається, зокрема, за народженням.
Згідно із статтею 7 Закону № 2235-ІІІ особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.
Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частини 3, 4 статті 49 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частин першої, четвертої статті 13 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до СК України. 
Згідно із статтею 144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану України. Невиконання цього обов`язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.
Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 (в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 26.05.2026 № 987) територія Бердянської міської територіальної громади Бердянського району Запорізької області з 27.02.2022 є територією України, що тимчасово окупована російською федерацією, у зв`язку з чим на вказаній території органи державної влади та органи місцевого самоврядування не здійснюють свою діяльність.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.
За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Суд, даючи оцінку допустимості наданих заявниками письмових доказів, виданих на тимчасово окупованій території, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема, ґрунтуючись на консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібіє (Namibiacase), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на таких територіях органів влади. 
Відтак, суд як виняток приймає до уваги дані про народження дитини (дату, місце, дані про батьків), які зазначені у документах, виданих на окупованій території.
Порядок визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, передбачено у статті 125 СК України.
За вимогами вказаної статті якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
У статті 126 СК України, яка визначає походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, закріплено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (стаття 128 СК України).
За вимогами частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Як зазначають заявники, вони не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою. 
Із матеріалів справи вбачається, що заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяву про встановлення факту народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із внесенням відомостей про матір дитини - ОСОБА_1 , батька - ОСОБА_2 , у якій з посиланням на статтю 126 СК України просили ухвалити рішення про встановлення факту народження дитини від, у тому числі, батька дитини, вказавши по батькові дитини за іменем батька, а також присвоїти їй прізвище батька. 
Суд вважає, що заявою про встановлення факту народження дитини ОСОБА_2 підтверджує своє батьківство, що відповідно до статей 125, 126 СК України уможливлює внесення запису про батька дитини заявника ОСОБА_2 і процедура, передбачена у статті першій ст. 135 СК України, у такому випадку не застосовна. 
При цьому суд бере до уваги висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 10.07.2024 у справі № 761/32986/23. 
Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справі № 643/1873/23 (провадження № 61-9113св23) зауважив, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою, зокрема, фактів народження фізичної особи та її походження. Свідоцтво про народження є основним документом, що засвідчує особу дитини до отримання паспорта громадянина України. Від наявності в дитини такого документа залежить виникнення у неї та реалізація особистих немайнових та майнових прав. 
Проаналізувавши вимоги діючого законодавства, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості, достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Бердянську Запорізької області дитини жіночої статі ОСОБА_3 , батьками якої є заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Суд враховує, що вся територія Бердянського району Запорізької області, до якої віднесені міста Бердянськ та Приморськ, є територією України, що тимчасово окупована російською федерацією, тому державні органи влади України тимчасово не здійснюють на цій території свої повноваження, і відповідно заявники не мають можливості отримати свідоцтво про народження своєї дочки у відповідності до вимог діючого на території України законодавства, а також підтвердити відповідний факт в позасудовому порядку заявники також не мають можливості.
Отже, суд доходить висновку, що наявні передбачені законом підстави для задоволення заяви, надані докази є достатніми та переконливими, тому вважає за необхідне заяву задовольнити.
Керуючись ст.ст. 315-319 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 1, 4, 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Ляшенко Олена Степанівна, заінтересована особа Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України задовольнити.
Встановити факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка народилася у місті Бердянську Запорізької області, Україна, матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, батьком дитини є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України. 
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасники справи: 
заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;
заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;
заінтересована особа: Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Розенталь, б. 3-А, код ЄДРПОУ: 26013843.

Суддя        У. В. Блажко