Справа № 643/16002/26
Провадження № 2/643/8768/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2026 Салтівський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді Скотара А.Ю., за участю секретаря судового засідання Серікової Я.В., розглянувши в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
установив:
Короткий зміст позовної заяви.
ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» звернулось до суду з позовом в обґрунтування якого зазначило, що 01.08.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 142494 про надання коштів на умовах фінансового кредиту в електронному вигляді, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору.
Згідно з умовами кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 6000,00 грн, дата надання кредиту: 01.09.2025, строк кредиту: 90 днів, валюта кредиту: UAH, відсоткова ставка 0,72 % (процентів) на добу.
Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, а останній умови договору належним чином не виконав, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 20.02.2026 складає 11388,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 6000,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 3888,00 грн, послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту в порядку п. 1.4 Договору 1500,00 грн.
Унаслідок укладення договору факторингу, позивач набув прав вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором. 
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 11388,00 грн, сплачений при поданні позовної заяви судових збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15500,00 грн.

Процесуальні дії у справі; аргументи учасників справи.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 29.07.2026 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. 
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 

Фактичні обставини, встановлені судом; докази, на підставі яких встановлені ці обставини; зміст спірних правовідносин. 
Суд, дослідивши письмові докази, установив такі факти і відповідні правовідносини: 01.08.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 142494 про надання коштів на умовах фінансового кредиту в електронному вигляді, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору.
Згідно з умовами кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 6000,00 грн, дата надання кредиту: 01.09.2025, строк кредиту: 90 днів, валюта кредиту: UAH, відсоткова ставка 0,72 % (процентів) на добу.
Умовами кредитного договору сторони погодили, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
Згідно з кредитним договором, Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом (а.с. 8-13).
Згідно з довідкою, 01.08.2025 на картковий рахунок відповідача перераховано кредитні кошти в сумі 6000,00 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 (а.с. 14).
Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, а останній умови договору належним чином не виконав, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 20.02.2026 складає 11388,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 6000,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 3888,00 грн, послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту в порядку п. 1.4 Договору 1500,00 грн (а.с. 17).
19.12.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» укладено договір факторингу №19122025/2 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 19.12.2025 до договору факторингу №19122025/2, ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 (а.с. 18-28).

Застосовані судом норми права та мотиви їх застосування.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як убачається з ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (далі – Закон) денна процентна ставка – це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
Розмір денної процентної ставки на дату укладення Кредитного договору відповідає максимальному розміру денної процентної ставки відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Висновки суду. 
Судом установлено, що між первісним кредитором і відповідачем укладено кредитний договір в електронній формі, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти шляхом їх зарахування на картковий рахунок. Унаслідок укладення договору факторингу позивач набув прав та обов`язків кредитора за вказаним кредитним договором. 
Під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору, набуття позивачем статусу кредитора, надання відповідачу кредитних коштів шляхом грошового переказу на його платіжну картку. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. 
Відповідач зі свого боку не виконав умови договору, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 11388,00 грн.
Отже позовна заява має бути задоволена у повному обсязі. 

Розподіл судових витрат.
Згідно з квитанцією, що знаходиться у справі, позивачем при поданні позову до суду сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн. 
Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам та стягує з відповідача сплачений при поданні до суду судовий збір.
Крім того, у пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15500,00 гривень.
Згідно з положеннями ч. 1, п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до ч.ч. 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Так, судом установлено, що позивачем 09.04.2026 укладено договір про надання правової допомоги № 09/04/2026 з адвокатським бюро «Пархомчук та партнери». Відповідно до п. 3.1, 3.4 цього Договору вартість правової допомоги адвоката обчислюється виходячи з фактично затрачених годин роботи адвоката та розраховується виходячи з вартості години роботи, яка встановлена сторонами у розмірі 3000,00 грн за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги. Сторони погодили, що клієнтом буде сплачено адвокату гонорар за виконану роботу, протягом 20 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) (а.с. 43-46).
27.07.2026 від позивача надійшла заява про розподіл витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, до якої додано копії акту про отримання правової допомоги від 22.07.2026, платіжної інструкції, рахунку та квитанції про направлення заяви з додатком відповідачу.
Відповідно до витягу з Акту про отримання правової допомоги від 10.08.2026, адвокат надав клієнтові, а клієнт прийняв послуги, згідно з договором про надання правової допомоги щодо боржника ОСОБА_1 , сума наданих послуг складає 15500,00 грн, з яких: 
- зустріч та консультація: вартість 3000 грн за годину, всього за 0,5 години - 1500,00 грн, 
- складання та подання до суду позовної заяви, моніторинг аналіз судової практики: вартість 3000 грн за годину, всього за 3 годин – 9000,00 грн,
- інші клопотання, заяви до суду, складання процесуальних документів, моніторинг ЄДРСР: вартість 3000,00 грн, всього за 1,5 години – 4500,00 грн,
- канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції: 500,00 грн. 
Згідно з платіжною інструкцією № 5085 від 10.08.2026, позивачем перераховано на рахунок адвокатського бюро оплату за правничу допомогу у розмірі 15500,00 грн.
Частинами 5-6 статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з підстав неспівмірності витрат та не виконав обов`язку доведення неспівмірності витрат.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частинах 4-5 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідачем не надано.
Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 у справі № 910/4881/18, від 08.04.2019 у справі № 922/619/18.
Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило.
Варто також зауважити, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому з урахуванням конкретних обставин суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
З огляду на викладене вище та враховуючи принципи співмірності, розумності та реальності розміру адвокатських витрат, суд вважає їх завищеними, виходячи з такого.
Ця справа відповідно до ст. 19 ЦПК України є незначної складності, ціна позову складає 7620,80 грн, позовна заява є типовою, ураховуючи масовість позовів ТОВ «ФК «Венера Фінанс» до різних відповідачів, позов поданий через підсистему «Електронний суд». Обсяг фактично виконаної адвокатом роботи та час затрачений на її виконання щодо кожного позову є перебільшеним та не відображає як реального часу на виконання робіт так і, відповідно, її вартості, який напряму залежить від часу, тому реально витраченим часом на складання позовної заяви є не більш ніж 1,5 години, інших клопотань, крім заяви про розподіл судових витрат, позивачем не складно, отже 1,5 години витраченого часу на неіснуючі процесуальні документи не відповідають дійсності. 
Таким чином, реально витраченим часом за наданими послугами є не більш ніж 2 години за сукупністю наданих послуг, а розмір понесених канцелярських витрат (поштові послуги, копіювання документів) не підтверджені належними доказами, якими є чеки та квитанції, отже сума витрат на правову допомогу, яку суд стягує з відповідача складає 6000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 137, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, -
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 142494 від 01.08.2025, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 6000,00 грн, простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 3888,00 грн, послуг з надання, обслуговування і повернення кредиту в порядку п. 1.4 Договору 1500,00 грн, а всього в розмірі 11388,00 грн (одинадцять тисяч триста вісімдесят вісім гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн (шість тисяч гривень 00 копійок).
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його оголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Дані позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС», адреса: 03115, м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, офіс 703, код ЄДРПОУ 43561872.
Дані відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Суддя А.Ю. Скотар