Справа № 127/36821/25
Провадження № 22-ц/801/1453/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року | Справа № 127/36821/25 | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Оніщука В.В., Рибчинського В.П.,
позивач: ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 
відповідач : ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.02.2026 року за позовом ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
встановив:

14.11.2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося з позовом до суду до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 23.06.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» №844978 в електронній формі в особистому кабінеті ОСОБА_1 , шляхом підписання сторонами електронним підписом створеним шляхом використання одноразового ідентифікатора.Згідно умов вказаного договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зобов`язалося надати відповідачці кредитні кошти на вказану нею банківську карту НОМЕР_1 у сумі 10 000 грн строком на 365 днів до 22.06.2024 року, зі сплатою передбачених договором відсотків, а ОСОБА_1 , зобов`язалася у визначений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, перерахувавши на банківську карту відповідачки кредитні кошти у сумі Водночас, ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за договором не виконувала ,внаслідок чого у неї станом на момент подання позову (14.11.2025) виникла заборгованість у розмірі 52 459,99 грн, з яких: 9 999,99 грн — заборгованість за тілом кредиту; 42 460 грн — заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Згідно договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024 право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №844978  товариством «Селфі Кредит» було передано ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Останнє не здійснювало нарахувань за кредитним договором №844978. Посилаючись на те, що термін повернення кредиту настав, а заборгованість за кредитним договором не погашена , позивач просив стягнути з  ОСОБА_1 на його користь заборгованість у вищевказаній сумі.
Рішенням Вінницького міського суду від 17.02.2026 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №844978 від 23.06.2023 у розмірі 52 459, 99 грн. ,судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищезазначене рішення скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права а у справі постановити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задовольнити частково , стягнувши з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту у сумі 9 999,99 грн, а в задоволенні виимог про стягнення заборгованості з відсотків - відмовити та зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1000 грн. Вказала, що підставою для зміни рішення є те, що ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця та учасника бойових дій, тому відповідно до п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» під час дії особливого періоду їй не можуть нараховуватись відсотки за користування кредитом. Окрім того, суд стягнув відсотки нараховані по ставці 2,2% , в той час коли максимально дозволена ставка дорівнює 1 % у день. Суд не врахував того, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є неналежним позивачем у даній справі, оскільки в жодному договорі факторингу в матеріалах справи не фігурує і`мя « ОСОБА_1 », а наданий витяг з реєстру боржників доданий не в повному обсязі, що робить його неналежним доказом.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вважає рішення суду законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.
Перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення Вінницького міського суду від 17.02.2026 року вищевказаним вимогам закону відповідає частково.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із того, що факти укладення кредитного договору №844978 від 23.06.2023 року, отримання відповідачкою кредитних коштів від ТОВ «Селфі Кредит» в сумі 10 000 грн. та невиконання  ОСОБА_1 договірних зобов`язань, внаслідок чого у неї станом на 14.11.2025 виникла заборгованість у розмірі 52 459,99 грн. ,підтверджуються матеріалами справи. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є належним позивачем у даній справі, оскільки до нього перейшло право вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 на підставі договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024. 
Разом із тим, колегія суддів вважає, що із висновками суду в повній мірі погодитись не можна, оскільки суд дійшов до них ,порушивши норми процесуального права ,в результаті чого не були враховані всі обставин ,що мають значення для справи та дійшов безпідставного висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками у розмірі 42 460 грн. 
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги , рішення суду оскаржується відповідачкою лише в частині вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками, тому згідно зі ст. 367 ЦПК України в іншій частині апеляційним судом не переглядається. 
Доводи апеляційної скарги про не врахування судом того, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є неналежним позивачем у даній справі, оскільки в жодному договорі факторингу в матеріалах справи не фігурує і`мя « ОСОБА_1 », а наданий витяг з реєстру боржників доданий не в повному обсязі, що робить його неналежним доказом, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).  Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.  У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.  Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Щодо необхідності повної оплати новими кредиторами на користь минулих кредиторів за договором факторингу, то Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 дійшов висновку про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Процесуальний закон містить вимоги щодо доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування(Ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 01022024 від 01.02.2024 року, згідно якого ТОВ «Селфі Кредит» передало останньому право вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с.70-79)
Згідно п.6.2.3. договору факторингу, права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників за формою додатку 2 цього договору, та виконання фактором вимог пункту 7.2 договору.
Відповідно до п.7.2 фактор сплачує клієнту фінансування, шляхом перерахування клієнту грошових коштів у сумі, що зазначена у п.7.1 цього договору, на вказаний у реквізитах до цього договору рахунок. 
У витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01022024 від 01.02.2024 року під номером 5715 вказана ОСОБА_1 , як боржник ,що має заборгованість у розмірі 52 459,99 грн, з яких: 9 999,99 грн — заборгованість по тілу кредиту; 42 460 грн — заборгованість за відсотками. (а.с.80)
Згідно акту приймання-передачі реєстру боржників від 01.02.2024 року до договору факторингу від 01.02.2024 року №01022024, ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали цей акт на виконання вимог п.8.3 договору факторингу №01022024. Клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 01.02.2024 року.(а.с.81)
Згідно з платіжною інструкцією №74875 від 01.02.2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «Селфі Кредит» 2 262 377,25 грн за відступлення права вимоги за договором факторингу №01022024 від 01.02.2024 року. (а.с.82).
Враховуючи наведене, наданими позивачем доказами підтверджується перехід права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №844978 від первісного кредитора - ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», зокрема, надано належні та допустимі докази укладення договору факторингу №01022024 від 01.02.2024 року, підписання його сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників, а також витяг з реєстру боржників, у якому зазначена в якості боржника під номером 5715 ОСОБА_1 та її кредитне зобов`язання, а також докази виконання фактором свого обов`язку щодо оплати вартості відступленого права вимоги. Сукупність зазначених доказів підтверджує набуття ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитним договором №844978 до ОСОБА_1 . За таких обставин колегія суддів вважає , що право вимоги до відповідача у встановленому законом та договором порядку перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке є належним позивачем у цій справі. Відтак, доводи апеляційної скарги щодо зазначеного не знайшли свого підтвердження і не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Разом із тим, доводи апеляційної скарги про незаконність рішення в частині стягнення з  ОСОБА_1 заборгованості з відсотків з тих підстав ,що вона є дружиною військовослужбовця та учасника бойових дій, якій в силу п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» під час дії особливого періоду не можуть нараховуватись відсотки за користування кредитом, заслуговують на увагу, виходячи з наступного. 
Відповідно до п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини ч.3 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2024 року у справі №426/4264/19 (провадження № 61-7310св24).
Згідно з офіційним роз`ясненням Міністерства оборони України (доступним за посиланням: https://mod.gov.ua/news/kreditni-kanikuli-dlya-zahisnikiv-hto-maye-pravo-ne-platiti-vidsotki-ta-shtrafi), яке базується на положеннях листа Міністерства оборони України від 04 червня 2025 року № 220/9526, наданого Національному банку України, пільга щодо ненарахування процентів за користування кредитом має надаватися на підставі наступного переліку документів: - військовий квиток або посвідчення офіцера; - довідка за формою 5, згідно з додатком 21 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року № 40 (зі змінами); - витяг із наказу по особовому складу про призначення на посаду (для підтвердження виду військової служби, на якій перебуває військовослужбовець. У разі зазначення виду військової служби в довідці за формою 5 надання витягу із наказу (завіреної копії наказу) по особовому складу не обов`язкове); - свідоцтво про шлюб (якщо пільгу оформлює дружина / чоловік).
Для військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, та інших видів служби додатково надається документ, що підтверджує безпосередню участь у бойових діях: довідка за формою 12 або довідка згідно з додатками 1, 4 або 6 Порядку № 413, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року.
Посилаючись на те, що вимога про стягнення з неї процентів за кредитом за період перебування чоловіка на службі є незаконною та такою, що не підлягає задоволенню ОСОБА_1 разом з апеляційною скаргою подала до суду апеляційної інстанції копію свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 від 25.01.2022 року, згідно якої між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 25.01.2022 року було укладено шлюб; копію посвідчення, серії НОМЕР_3 від 17.01.20218 року видане ОСОБА_2 , згідно якого він має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій; копію посвідчення, виданого військовою частиною НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 від 05.05.2023 року про призначення на посаду від 04.04.2023 року; копію довідки військової частини НОМЕР_4 №608 від 20.04.2026 року, яка видана ОСОБА_2 , про те, що згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» він дійсно проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 Національної Гвардії України з 25.02.2022 року по 06.04.2023 року; копію довідки військової частини НОМЕР_4 №710 від 02.05.2026 року, яка видана ОСОБА_2 , про те, що він дійсно проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 НГ України з 06.04.2023 року по теперішній час.
За змістом ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Ухвалою Вінницького міського суду від 19.12. 2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою відповідачці ОСОБА_1 було встановлено 15 денний строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження своїх заперечень.
Згідно з ч.1-2 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч.7 ст.178 ЦПК України  відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Основними засадами судочинства, відповідно до частини першої статті129 Конституції України, визначено, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Як вбачається, матеріали справи не містять належних доказів вручення ОСОБА_1 копії ухвали про відкриття провадження та встановлення їй строку для подання відзиву. У справі наявний лише супровідний лист Вінницького міського суду від 22.12.2025 року, адресований відповідачці, однак відсутні будь-які відомості, що підтверджували б фактичне отримання нею зазначеної ухвали, що позбавляє суд можливості вважати, що ОСОБА_1 мала реальну можливість скористатися своїми процесуальними правами, зокрема подати відзив, викласти свої заперечення проти позову та надати докази на їх підтвердження, у тому числі документи щодо проходження її чоловіком військової служби, які мають істотне значення для вирішення цієї справи. За таких обставин відповідачка була фактично позбавлена права на подання відзиву, подання клопотання про розгляд справи з викликом сторін та реалізацію інших процесуальних прав, передбачених ЦПК України, що призвело до порушення принципів змагальності, рівності сторін та забезпечення кожній стороні можливості бути вислуханою, чим суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що тягне за собою скасування рішення в частині нарахованих відсотків та ухвалення апеляційним судом нового рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог щодо нарахованих відсотків.
Враховуючи, що суд розглянув справу , не маючи доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд судом справи у якій вона є відповідачем , колегія суддів визнає причини неподання нею доданих до апеляційної скарги документів до суду першої інстанції поважними та приймає їх . З їх аналізу вбачається, що її чоловік - ОСОБА_2 у період з 25.01.2022 року по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 НГ України. Крім того, наданою довідкою в/ч №710 від 02.05.2026 підтверджується, що ОСОБА_2 проходить військову службу за контрактом у Національній Гвардії України. Посвідчення учасника бойових дій підтверджує статус ОСОБА_2 ,як особи, яка брала безпосередню участь у заходах із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Свідоцтво про шлюб підтверджує наявність у ОСОБА_1 статусу дружини військовослужбовця, який під час дії особливого періоду бере безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України та захисту її незалежності, а тому на неї поширюються гарантії, передбачені ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо ненарахування відсотків за користування кредитом,
За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами підтвердила доводи апеляційної скарги і свої заперечення проти вимог у цій частині ,а тому вимоги ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» в частині стягнення відсотків за користування кредитом за період з 23.06.2023 року по 01.02.2024 року в розмірі 42 460 грн, задоволенню не підлягають і рішення суду в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням апеляційним судом нового рішення – про відмову у стягненні з неї відсотків за користування кредитними коштами . Відтак, доводи апеляційної скарги про скасування рішення підлягають задоволенню частково .лише у частині скасування рішення в частині стягнення відсотків .
Отже, доводи апеляційної скарги про безпідставність вимог про стягнення заборгованості по відсоткам є такими, що заслуговують на увагу .
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Оскільки суд невірно встановив обставини у справі, допустив недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, та невідповідність висновків суду їм , неправильно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позову.
Окрім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зменшити розмір витрат на правову допомогу стягнуту з неї на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з 8000 грн до 1000 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК "Кредит-Капітал" та Адвокатським об`єднанням "Аполегот" було укладено Договір про надання правничої допомоги №0107 від 01 липня 2025 року у зв`язку з чим ТОВ «ФК "Кредит-Капітал"було понесено відповідні витрати для звернення до суду. Окрім того до суду надано акт наданих послуг(правової допомоги) №257 від 10.11.2025 року та детальний опис наданих послуг до акту №257 за договором про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року. Загальна сума понесених витрат за надані послуги Адвоката становить 8 000,00 грн.
Суд стягуючи 8000 грн на правову допомогу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» виходив із того, що оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено в повному обсязі, то витрати на правову допомогу слід задовольнити у повному обсязі в розмірі 8 000 грн. Колегія суддів вважає, що оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то витрати на правову допомогу також підлягають зменшенню у відповідності до задоволених вимог. Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню 1524,8 грн. на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на правову допомогу. 
Отже, оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягають задоволенню частково, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 461,71 грн. Водночас, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2941,36 грн. Таким чином, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог шляхом взаємного зарахування (заміщення) зустрічних вимог щодо їх відшкодування. При цьому до фактичного стягнення з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає різниця між зазначеними сумами, яка становить 954,85 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України- 
Постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду від 17.02.2026 року в частині стягнення заборгованості з відсотків у розмірі 42 460 грн за користування кредитом ,скасувати. 
У задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 42 460 грн за користування кредитом , відмовити. 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»  на користь  ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 954,85 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук 

судді: В.В. Оніщук

В.П. Рибчинський