Справа № 212/4896/26
2/212/4451/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року Покровський районний суд міста Кривого Рогу

в складі: головуючого, судді - Козлов Ю.В.
за участю секретаря судового засідання - Кучеренко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визначення права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вище вказана позовна заява. 
В обґрунтування позову зазначено, що позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Квартира зареєстрована Артемівським бюро технічної інвентаризації на право спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло і записано у реєстрову книгу N?70-16821 стр108 26.06.2004 року. Так, до 2013 року державна реєстрація права власності на нерухоме майно здійснювалася бюро технічної інвентаризації шляхом внесення відповідних записів до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Після запровадження Державного реєстру речових прав виникла необхідність внесення відомостей про належне їм нерухоме майно до нового реєстру.
Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад і територій України N? 376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за N? 380/43786 територія м. Бахмут Бахмутської міської територіальної громади, визнана окупованою територією з 24.02.2022, бойові дії закінчені 12.12.2023. 
Позивачі звернулися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру. Рішенням державного реєстратора від 03 лютого 2026 року № 83132054 позивачам відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру з підстав того, що подані документи не дають можливості встановити набуття речових прав на нерухоме майно. З огляду на викладене позивачі просили визнати за ними право спільної сумісної власності на зазначену квартиру.
Ухвалою суду від 22.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання на 21.05.2026 за правилами загального позовного провадження, зменшено суму судового збору. 
21.05.2026 року справу було знято з розгляду на 09.06.2026.
09.06.2026 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи на 09.07.2026.
09.07.2026 ухвалою суду призначено заочний розгляд даної цивільної справи.
Позивачі у судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, просили справу розглядати у їх відсутність. 
Представник позивачів подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачів, просив позов задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив до суду не подав.
Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Судом було встановлено, що позивачі є внутрішньо переміщеними особами з Донецької області (а.с. 9, 13, 18). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.06.2004 року, позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 21 зворот). 
Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на зазначену квартиру зареєстровано Відділом з реформування управління та утримання житлового фонду Артемівської міської ради 21 червня 2004 року за реєстровим № 13-11374, на якому наявний відбиток печатки Артемівського бюро технічної інвентаризації (а.с. 20).
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно N? 83132054 від 03 лютого 2026 року відмовлено в проведенні реєстраційних дій, а саме в реєстрації права спільної сумісної власності на квартиру за позивачами, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (а.с. 19).
Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомого майна, де зазначено, що вартість квартири АДРЕСА_1 , становить 1410746,07 грн. (а.с. 41-42).

Оцінка суду.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За змістом частин першої, другої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав та підстави відмови у ній встановлюються законом.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення їхніх прав.
За приписами статті 321 ЦК України право власності є непорушним, а ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною першою статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Судом встановлено, що право спільної сумісної власності позивачів на спірну квартиру виникло на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 2004 року, виданого уповноваженим органом, та було зареєстровано Артемівським бюро технічної інвентаризації, що підтверджується відповідними відомостями, наявними у свідоцтві та технічному паспорті.
На момент виникнення права власності позивачів державна реєстрація права власності на нерухоме майно здійснювалася бюро технічної інвентаризації шляхом внесення відповідних записів до Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5.
Разом із тим після запровадження Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачі звернулися до державного реєстратора для проведення державної реєстрації належного їм права власності, однак рішенням державного реєстратора від 03 лютого 2026 року № 83132054 їм було відмовлено у проведенні відповідних реєстраційних дій у зв`язку з тим, що подані документи не дають можливості встановити набуття речових прав на нерухоме майно.
Судом також встановлено, що місто Бахмут Донецької області належить до територій, які є тимчасово окупованими, що підтверджується наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376. У зв`язку із цим отримання відомостей з архівів Артемівського (Бахмутського) бюро технічної інвентаризації є об`єктивно неможливим, що позбавляє позивачів можливості підтвердити державному реєстратору відомості про здійснену у 2004 році реєстрацію права власності.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З аналізу наведеної норми права вбачається, що позов про визнання права власності є способом захисту цивільного права у випадках, коли власник не може реалізувати належні йому правомочності через невизнання його права або відсутність можливості підтвердити його належними документами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 зазначила, що рішення суду, ухвалене на підставі статті 392 ЦК України, не породжує право власності, а лише підтверджує вже існуюче право, набуте особою раніше на законних підставах.
Крім того, Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що положення статті 392 ЦК України можуть застосовуватися не лише у випадку втрати правовстановлюючого документа, а й тоді, коли наявні у власника документи через об`єктивні причини не дають можливості беззаперечно підтвердити право власності під час проведення державної реєстрації, за умови, що право власності на спірне майно не зареєстровано за іншою особою.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачі мають правовстановлюючий документ на спірну квартиру, право власності ними набуте у встановленому законом порядку, а неможливість проведення державної реєстрації права власності зумовлена виключно об`єктивними обставинами, пов`язаними із тимчасовою окупацією території, на якій знаходяться архівні матеріали бюро технічної інвентаризації.
Доказів того, що право власності позивачів на спірну квартиру припинилося, було оспорене чи визнане недійсним у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні.
Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, відповідають вимогам закону, а тому підлягають задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У той же час, враховуючи відсутність провини відповідача у виниклих правовідносинах, суд приходить до висновку, що судові витрати належить покласти на позивачів.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Копію рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку та подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Бахмутська міська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області, ЄДРПОУ - 44836774, місцезнаходження за адресою : Донецька область, м. Бахмут, вул.. Миру, 44. 

Суддя: Ю. В. КОЗЛОВ