Справа № 462/6787/26 

ПОСТАНОВА
Іменем України

14 вересня 2026 року 

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б. М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 21.07.2026 о 23.02 год на вул. Кульпарківська, 214 у м. Львові керував транспортним зсобом Yamaha Gear з номерним знаком НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився в установленому законом порядку за згоди водія на місці зупинки за допомогою пристрою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, pезультат позитивний 0.56%. чим порушив п.2.9.а. ПДР - Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
У суд ОСОБА_1 , повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомлено, хоча судом вживались заходи для належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце судового розгляду справи, шляхом надсилання за адресою місця проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності рекомендованою кореспонденцією судових повісток, однак як вбачається із конвертів, які повернулись на адресу суду неврученим адресату та трекінгу поштового відправлення з офіційного вебсайту Укрпошта, судова кореспонденція, яка скеровувалась судом ОСОБА_1  повернута на адресу суду без вручення адресату у зв`язку із «відсутністю адресата за вказаною адресою». За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, відтак із врахуванням вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , на підставі наявних документів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.
Винуватість ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 725685 від 22.07.2026, результатами тестування на стан алкогольного сп`яніння, результат віповідно до якого позитивний - 0,56%, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, даними відеозапису, які містяться на оптичному диску, рапортом уповноваженої особи УПП в Львівській області ДПП, копією постанови серії ЕНА №7590372 від 22.07.2026, довідками ВАП УПП у Львівській області від 22.07.2026.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
При цьому, з довідки інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Попович Х. від 22.07.2026 вбачається, що згідно з інформаційним порталом Національної поліції України, підсистеми «Пошук посвідчення водія», відсутні відомості щодо отримання посвідчення водія гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При призначенні стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суд бере до уваги те, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеним у постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20.
При цьому суд звертає увагу, що положення ч. 2 ст. 130 КУпАП є імперативним щодо позбавлення права керування транспортним засобом, і таке стягнення застосовується безальтернативно, незважаючи на наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності такого права.
Поруч з цим, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення транспортний засіб марки «Yamaha Gear», з номерним знаком НОМЕР_1 , яким ОСОБА_1 керував на момент вчинення адміністративного правопорушення йому не належить, що вбачається з довідки інспектора ВАП УПП у Львівській області, відтак суд приходить до висновку, що підстави для накладення стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу, що передбачено санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП відсутні.
З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, суд приходить до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 665,60 гривень судового збору.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату.
В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, в разі несплати правопорушником штрафу у строк, штраф стягується у подвійному розмірі штрафу, визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Б.М. Гедз
З оригіналом згідно.
Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах цивільної справи № 462/6787/26. 
Суддя Б.М. Гедз