Справа № 565/373/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 року 

Рівненський міський судРівненської області в складі:
головуючого судді - Тимощука О.Я.,
при секретарі Ковальчук О.Б.,
pозглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача – інспектора СРПП Вараського РВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції Ловина Едуарда Борисовича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6197913 від 21.11.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування позову зазначив, що 21.11.2025 року постановою серії ЕНА № 6197913 його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255 грн. 00 коп.
Згідно постанови, 21.11.2025 року о 16 год. 00 хв., позивач в м. Вараш Вараського району Рівненської області по вул. Ринкова здійснив прохід проїзної частини поза пішохідним переходом.
Зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. Стверджує, що жодного спілкування з працівниками поліції з приводу будь-якого правопорушення у нього не було. 
Про існування взагалі такої постанови йому стало відомо під час прибуття для реєстрації до органу пробації, де він перебуває на обліку.
Вказує, що відповідачем не зазначено, яку саме норму Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306 було ним порушено, не зазначено, яким чином відбувалася фіксація правопорушення, а також не зазначено порядок надіслання йому постанови про накладення адміністративного стягнення.
Ухвалою суду від 24.04.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито у справі спрощене позовне провадження.
26.05.2026 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області заступником начальника Вараського РВП ГУНП в Рівненській області Григорієм Гольонко подано заперечення Інспектора СРПП Вараського РВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції Едуарда Ловина на позовну заяву, в яких останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, а постанову залишити без змін. Однак, на час подання заперечень ОСОБА_2 не був залучений до справи, як її учасник. Відповідно до заперечень не надані його повноваження представляти відповідача - Головне управління Національної поліції в Рівненській області у справі відповідно до вимог процесуального законодавства. Отже, такі заперечення не можуть бути взяті до уваги.
Ухвалою суду від 27.05.2026 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача – інспектора СРПП Вараського РВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції Ловина Едуарда Борисовича (34400, м. Вараш, вул. Правика, 5).
Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи, представником – адвокатом Карпач О.М. подано через підсистему «Електронний суд» 24.06.2026 року заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити та розгляд справи проводити у її відсутність та у відсутність позивача.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Рівненській області в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином.
Третя особа - Інспектор СРПП Вараського РВП ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції Ловин Е.Б. в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином.
Дослідивши подані докази, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що 21.11.2025 року інспектором СРПП Вараського РВП Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Ловином Едуардом Борисовичем була винесена постанова відносно ОСОБА_1 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.
Як зазначено у оскаржуваній постанові, 21.11.2025 року о 16 год. 00 хв., позивач в м. Вараш Вараського району Рівненської області по вул. Ринкова здійснив прохід проїзної частини поза пішохідним переходом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно ч. 1 ст. 127 КУпАП непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Із змісту вказаної норми убачається, що об`єктивна сторона складу вказаного правопорушення полягає у переході проїзної частини у невстановленому місці.
Однак, зі змісту постанови неможливо встановити елементи події, зокремпа встановлене чи невстановлене місце для переходу,оскільки міститься ряд неточностей.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Згідно постанови позивач “пішохід здійснив перехід проїзної частини поза пішохідним переходом”. 
Насамперед, дана норма є бланкетною, оскільки відсилає до Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306. 
Отже, працівниками поліції мало бути зазначено конкретну норму ПДР, яка була порушена. 
Згідно підпункту г пункту 4.14. ПДР пішоходам забороняється переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і 

більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження. 
Отже, працівниками поліції мало бути встановлено, чи був на місці вичнення адміністративного правопорушення пішохідний перехід, вказати яким чином таке правопорушення було зафіксоване, чи була там розділювальна смуга чи встановлено огородження. 
Отже, працівником поліції не встановлено належним чином всіх обставин даного правопорушення та не надано належних доказів такого вчинення.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 
Така правова позиція висловлене в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а.
Із змісту норми ст. 283 КУпАП також слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.
Відповідно до приписів ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідачем не надані докази того, що подія дійсно мала місце.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 72 КАС України).
Відповідно до положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У постанові Верховного Суду по справі №813/2451/17 від 27.02.2018 р. зазначено, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено виключно допустимими доказами.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Однак, працівником поліції не дотримано вимог ст. 258?КУпАП, оскільки після виявлення факту можливого вчинення правопорушення з боку позивача, він був зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення. Проте жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій працівника поліції, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.
Крім того, скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. 
Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу».
Таким чином, винесення постанови про притягнення до відповідальності безпосередньо на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцезнаходженням відповідного органу, без надання часу на реалізацію відповідних прав, є порушенням права особи, яка притягається до відповідальності та є безумовною підставою для скасування як такої, що винесена, з порушення встановленого порядку. 
Вказана постанова винесена саме на місці вчинення правопорушення, а саме вулиця Ринкова, м. Вараш.
Згідно тексту постанови, до неї не додаються жодні додатки, що підтверджує той факт, що правопорушення не було зафіксоване на жоден носій. 
У графі про отримання постанови особою відсутній як підпис особи, так і зазначення про її відмову такий підпис поставити. 
Оскільки, зі змісту постанови випливає, що особа (позивач) не отримувала її примірник, графа про надіслання постанови рекомендованим листом теж не заповнена. 
Це означає, що постанова не була вручена позивачу належним чином. 
Таким чином, враховуючи всі обставини справи з посиланням на докази, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно прийшов до висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП.
Зважаючи на те, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, винуватість позивача, на думку суду, ґрунтується на припущеннях. Тому, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/1-а.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
За таких обставин, відповідачем не доведено у встановленому порядку факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП. Відтак, оскаржувану постанову серії ЕНА № 6197913 від 21.11.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 127 КУпАП слід скасувати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 121-123, 143, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Визнати причини пропуску строку на оскарження постанови серії ЕНА № 6197913 від 21.11.2025 року, винесену інспектором СРПП Вараського РВП Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Ловином Е.Б. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП поважними та поновити йому строк на оскарження вказаної постанови.
Позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6197913 від 21.11.2025 року, винесену інспектором СРПП Вараського РВП Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Ловином Е.Б. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. скасувати, а провадження у справі - закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 виданий органом 5611 29.11.2023 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Рівненській області (м. Рівне, вул. Хвильового, 2, код ЄДРПОУ - 40108761).

Третя особа - Інспектор СРПП Вараського РВП ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції Ловин Едуард Борисович (34400, м. Вараш, вул. Правика, 5).

Суддя Рівненського
міського суду Тимощук О.Я.