РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2026 року | м. Рівне | №460/11691/26

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Громадської організації «Рівненська обласна федерація тайського боксу (муай тай)» до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, 
В С Т А Н О В И В:
1. Стислий виклад позицій учасників справи.
Громадська організація «Рівненська обласна федерація тайського боксу (муай тай)» (далі – позивач або Федерація) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з адміністративним позовом (позовною заявою) до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене в листі №956-02-2124 від 24.06.2026, в частині відмови у приватизації об`єкта державної власності спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, шляхом викупу поза процедурою електронного аукціону;
- зобов`язати відповідача виконати наказ №301 від 10.10.2025 з урахуванням змін внесених наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №255 від 05.06.2026;
- зобов`язати відповідача забезпечити приватизацію об`єкта державної власності спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, шляхом викупу в порядку встановленому статтею 18 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» в редакції чинній на момент прийняття Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях рішення про приватизацію майна шляхом викупу (наказу №255 від 05.06.2026).
Обґрунтовуючи свій позов позивач зазначає про те, що 05.05.2025 позивач з метою реалізації права на викуп орендованого майна звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях із заявою (вx. №11/0963 від 05.05.2025) про включення об`єкта права державної власності до Переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації - будівля спортивного залу з переходом "літ.Б-2", загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, 38, що перебуває на балансі Державного підприємства "Управління справами Фонду державного майна України", за результатами розгляду якої відповідачем наказом №301 від 10.10.2025 "Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта соціально-культурного призначення" було вирішено приватизувати об`єкт малої приватизації об`єкт соціально - культурного призначення будівлю спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, шляхом продажу на аукціоні з умовами. Оскільки, як зазначає позивач, такий спосіб приватизації об`єкта не відповідав чинному законодавству, позивач звернувся за захистом своїх прав до Господарського суду Рівненської області, який рішенням від 12 березня 2026 року по справі №918/1005/25, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 травня 2026 року, скасував п. 2 наказу №301 від 10.10.2025 та визнав за позивачем право викупу об`єкта соціально - культурного призначення будівлю спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38. Позивач зауважує, що на підставі вказаного рішення суду відповідач наказом №255 від 05.06.2026 вніс зміни до наказу №301 від 10.10.2025, зокрема щодо приватизації об`єкта соціально-культурного призначення будівлю спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, шляхом викупу.
Водночас, як стверджує позивач, відповідач не виконує такий наказ та листом №956-02-2124 від 24.06.2026 та повідомив позивача про те, що 06 червня 2026 року набрав чинності Закон України №4360-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей приватизації об`єктів державної та комунальної власності, переданих в оренду» та відповідно до чинних норм, приватизація зазначеного об`єкта буде реалізована шляхом проведення електронного аукціону з переважним правом орендаря сплатити ціну продажу об`єкта, що дорівнює ціновій пропозиції учасника, який подав найвищу цінову пропозицію за результатами проведеного аукціону. Позивач вважає, що вказані дії відповідача, що виразились у відмові від здійснення приватизації майна - об`єкта соціально-культурного призначення будівлю спортивного залу шляхом викупу є протиправними, а приватизація майна повинна бути реалізована у спосіб, визначений рішенням Господарського суду Рівненської області від 12 березня 2026 року по справі №918/1005/25 та наказом відповідача №301 від 10.10.2025 з урахуванням змін внесених наказом Регіональним відділенням №255 від 05.06.2026, оскільки зміни до Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», що внесені Законом України №4360-IX від 16.04.2025, які набрали чинності 06.06.2026 не впливають на можливість приватизації майна у порядку, що існував на момент початку приватизації.
Відповідач подав до суду свій відзив, де в обґрунтування заперечень зазначає, що у зв`язку з набранням чинності Закону України №4360-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей приватизації об`єктів державної та комунальної власності, переданих в оренду», яким було виключено можливість приватизації орендованих державних та комунальних об`єктів шляхом викупу та встановлено, що продаж такого майна здійснюється шляхом проведення електронного аукціону з переважним правом орендаря сплатити ціну продажу об`єкта, що дорівнює ціновій пропозиції учасника, який подав найвищу цінову пропозицію за результатами аукціону, у відповідача як суб`єкта владних повноважень відсутні законні підстави та технічна можливість у системі «Prozorro.Продажі» здійснити приватизацію майна - об`єкта соціально-культурного призначення будівлю спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, шляхом викупу поза процедурою електронного аукціону. Відповідач зауважує, що не заперечує обов`язковості виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 12 березня 2026 року у справі №918/1005/25, водночас вказане рішення має виконуватись з дотриманням норм чинного законодавства, зокрема Закону України №4360-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей приватизації об`єктів державної та комунальної власності, переданих в оренду», яким виключено спосіб приватизації орендованого майна шляхом викупу, а тому виконання вказаного рішення суду у первісно визначений спосіб приватизації стало об`єктивно неможливим. З огляду на вказане відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.
Позовна заява подана до суду 30.06.2026 у електронній формі із використанням електронного кабінету підсистеми "Електронний суд" ЄСІТС, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 30.06.2026.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2026 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.
Ухвалою від 06.07.2026 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та 17.07.2026 подав до суду відзив, у якому відповідач виклав свої заперечення проти позову.
Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив та подав 21.07.2026 до суду свою відповідь на відзив, у якій виклав заперечення щодо доводів відповідача викладених у його відзиві.
На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).
З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.
Відповідно до договору оренди державного майна №1589-2018 від 11.04.2018 (з подальшим внесенням до нього змін від 04.05.2018, від 27.03.2019, від 02.04.2025), укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області (як орендодавцем) та Громадською організацією «Рівненська обласна федерація тайського боксу (муай тай)» (як орендарем), орендарю (позивачу) передано в строкове платне користування державне нерухоме майно: спортивний зал з переходом (літ. Б-2), загальною площею 724,6 кв.м., розташований за адресою: м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38 (тридцять вісім), що перебуває на балансі Прокуратури Рівненської області (далі – Балансоутримувач). Згідно вказаного договору майно належить Державі Україна в особі Генеральної прокуратури України на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (серія бланку САЕ №305591), виданого виконавчим комітетом Рівненської міської ради 21.03.2011 року на підставі розпорядження міського голови від 16.03.2011 року №214-р, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №25597737, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1524651456101, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №119741150, виданим державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Панасюк B.О. 05.04.2018 року.
Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права підтверджується, що будівля, спортивний зал з переходом (літ. Б-2), загальною площею 724,6 кв.м., розташований за адресою: м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, перебуває у користуванні (наймі (оренді)) Громадської організації «Рівненська обласна федерація тайського боксу (муай тай)» на підставі договору оренди державного майна №1589-2018 від 11.04.2018. 
Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській області від 10.10.2025 №301 «Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта соціально-культурного призначення» прийнято рішення про приватизацію об`єкта малої приватизації - об`єкта соціально-культурного призначення — будівлі спортивного залу з переходом (літ. «Б-2»), загальною площею 1074,6 кв.м, за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. 16 Липня, 38. Балансоутримувач — Державне підприємство «Управління справами Фонду державного майна України», код за ЄДРПОУ – 39950170. Орган управління - Фонд державного майна України, код за ЄДРПОУ 00032945.
Пунктом 2 вказаного наказу вирішено приватизувати об`єкт малої приватизації - об`єкт соціально-культурного призначення — будівлю спортивного залу з переходом (літ. «Б2»), загальною площею 1074,6 кв.м, за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. 16 Липня, 38, шляхом продажу на аукціоні з умовами.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 12.03.2026 у справі №918/1005/25, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2026, позов Громадської організації "Рівненська обласна федерація тайського боксу (Муай Тай)" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про визнання незаконним і скасування пунктів наказу та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково та вирішено:
- визнати незаконним та скасувати п. 2 наказу Регіонального відділенням Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській області №301 від 10.10.2025 року "Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта соціально-культурного призначення" в частині визначення способу приватизації шляхом продажу на аукціоні та п. 3. згаданого наказу;
- визнати за Громадською організацією "Рівненська обласна федерація тайського боксу (Муай Тай)" право викупу об`єкта соціально - культурного призначення будівлю спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38.
На виконання вказаного рішення суду відповідач наказом Регіонального відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській області від 05.06.2026 №255 вніс зміни до наказу Регіонального відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській області №301 від 10.10.2025 "Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта соціально-культурного призначення", зокрема п. 2 викладено в наступній редакції: « 2. Приватизувати об`єкт малої приватизації об`єкт соціально - культурного призначення будівлю спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38 шляхом викупу».
Позивач 22.06.2026 звернувся до відповідача із заявою, у якій просив повідомити про можливі строки виконання Регіональним відділенням наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях від 05.06.2026 №255 «Про внесення змін до наказу Регіонального відділення від 10.10.2025 №301 «Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта соціально-культурного призначення».
Відповідач розглянув вказане звернення позивача та листом від 24.06.2026 №956-02-2124 повідомив, що 06 червня 2026 року набрав чинності Закон України №4360-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей приватизації об`єктів державної та комунальної власності, переданих в оренду» та відповідно до чинних норм, приватизація зазначеного об`єкта буде реалізована шляхом проведення електронного аукціону з переважним правом орендаря сплатити ціну продажу об`єкта, що дорівнює ціновій пропозиції учасника, який подав найвищу цінову пропозицію за результатами проведеного аукціону. Отже, у зв`язку з внесенням 06.06.2026 року змін до Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» у регіонального відділення відсутні правові підстави та технічні можливості для реалізації вищезазначеного наказу щодо об`єкта державної власності спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, згідно ч. 3 ст. 18 Закону України щодо приватизації об`єкта шляхом викупу поза процедурою електронного аукціону. 
Позивач не погоджується з діями відповідача щодо відмови у здійсненні приватизації майна - об`єкта соціально - культурного призначення будівлю спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, шляхом викупу, а тому позивач звернувся до суду із адміністративним позовом (позовною заявою) у цій справі з наведеними позовними вимогами до відповідача.
4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.
Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим, регулює Закон України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 №2269-VIII (далі – Закон №2269-VIII).
Згідно з пунктом 22 частини 1 статті 1 Закону №2269-VIII приватизація державного або комунального майна - платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №2269-VIII до об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України.
За приписами частини 2 статті 5 Закону №2269-VIII до об`єктів малої приватизації належать: 1) єдині майнові комплекси державних і комунальних підприємств, їх структурних підрозділів, у тому числі єдині майнові комплекси та їх структурні підрозділи, що передані в оренду, крім єдиних майнових комплексів державних і комунальних підприємств, що належать до об`єктів великої приватизації; 2) окреме майно. Окремим майном вважається рухоме та нерухоме майно державних або комунальних підприємств (у тому числі будівлі, споруди, нежитлові приміщення), майно, що залишилося після закінчення процедури ліквідації державних або комунальних підприємств, визнаних банкрутами; майно підприємств, що ліквідуються за рішенням органу, уповноваженого управляти державним або комунальним майном; майно державних або комунальних підприємств, що не були продані як єдині майнові комплекси; державне або комунальне майно, що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств та перебуває на обліку господарських товариств, створених унаслідок приватизації або корпоратизації; 3) об`єкти незавершеного будівництва (будівлі, споруди, передавальні пристрої, які не введені в експлуатацію), законсервовані об`єкти; 4) об`єкти соціально-культурного призначення. До об`єктів соціально-культурного призначення належать об`єкти освіти, охорони здоров`я, культури, фізичної культури та спорту, туризму, мистецтва і преси, телебачення, радіомовлення, видавничої справи; санаторно-курортні заклади, будинки і табори відпочинку, профілакторії; інші об`єкти, призначені для задоволення соціальних та культурних потреб громадян незалежно від вартості майна; об`єкти соціально-культурного призначення, що не включені до статутного капіталу господарських товариств; 5) пакети акцій акціонерного товариства, утвореного у процесі приватизації або корпоратизації, акції (частки), що належать державі у статутному капіталі господарських товариств, інших господарських організацій і підприємств, заснованих на базі об`єднання майна різних форм власності та розташованих на території України або за її межами, крім пакетів акцій акціонерних товариств, що належать до об`єктів великої приватизації; 6) інші об`єкти, що не належать до об`єктів великої приватизації.
Суб`єктами приватизації є: державні органи приватизації; місцеві ради, органи приватизації територіальних громад; покупці (стаття 6 Закону №2269-VIII).
Згідно із статтею 7 Закону №2269-VIII Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим становлять єдину систему державних органів приватизації. Державні органи приватизації здійснюють державну політику у сфері приватизації та діють на підставі Закону України "Про Фонд державного майна України", цього Закону, інших актів законодавства. 
Державні органи приватизації у межах своєї компетенції здійснюють такі основні повноваження: затверджують переліки об`єктів, що підлягають приватизації; класифікують об`єкти приватизації відповідно до цього Закону; приймають рішення про приватизацію об`єктів державної власності у випадках, установлених законодавством та інші.
Згідно з частиною 1 статті 10 Закону №2269-VIII порядок приватизації державного і комунального майна передбачає: - формування та затвердження переліків об`єктів, що підлягають приватизації; - опублікування переліку об`єктів, що підлягають приватизації, на офіційному вебсайті Фонду державного майна України, на офіційних сайтах місцевих рад та в електронній торговій системі; - прийняття рішення про приватизацію; - прийняття місцевою радою рішення про приватизацію об`єкта комунальної власності; - опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об`єкта; проведення інвентаризації та оцінки відповідно до законодавства; - проведення у випадках, передбачених законом, аудиту, екологічного аудиту об`єкта приватизації; - перетворення державного або комунального підприємства в господарське товариство у процесі приватизації у випадках, передбачених цим Законом; - затвердження плану розміщення акцій акціонерних товариств, створених у процесі приватизації, у випадках, передбачених цим Законом, та його виконання; - затвердження у випадках, передбачених цим Законом, умов продажу об`єктів приватизації, розроблених аукціонною комісією; - опублікування інформації про умови продажу, в тому числі стартову ціну об`єкта приватизації; - проведення аукціону, укладення договору купівлі-продажу; - укладення договору купівлі-продажу в разі приватизації об`єкта шляхом викупу; - опублікування інформації про результати приватизації; - прийняття рішення про завершення приватизації.
Приватизація об`єкта вважається завершеною з моменту його продажу та переходу до покупця права власності або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом розміщення акцій, і оформлюється наказом відповідного органу приватизації.
У відповідності до частин 1, 3 статті 11 Закону №2269-VIII ініціювати приватизацію об`єктів можуть органи приватизації, уповноважені органи управління, інші суб`єкти управління об`єктами державної і комунальної власності або покупці.
Переліки об`єктів малої приватизації державної власності, що підлягають приватизації, затверджуються Фондом державного майна України.
Відповідно до статті 12 Закону №2269-VIII рішення про приватизацію об`єкта, який включено до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації, приймається державними органами приватизації шляхом видання наказу, але не пізніше 30 днів з дня включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, за винятком випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.
Опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об`єкта здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня видання державним органом приватизації відповідного наказу на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України.
Статтею 13 Закону №2269-VIII визначено, що приватизація державного або комунального майна здійснюється шляхом: 
1) продажу об`єктів права державної або комунальної власності на аукціоні, у тому числі: аукціоні з умовами; аукціоні без умов; аукціоні за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій; аукціоні із зниженням стартової ціни; аукціоні з приватизації об`єкта оренди з невід`ємними поліпшеннями;
2) викупу об`єктів приватизації.
У ході розгляду цієї справи суд встановив, що спортивний зал з переходом (літ. Б-2), загальною площею 724,6 кв.м., розташований за адресою: м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, який належить Державі Україна в особі Генеральної прокуратури України на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (серія бланку САЕ №305591), виданого виконавчим комітетом Рівненської міської ради 21.03.2011 на підставі розпорядження міського голови від 16.03.2011 року №214-р, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №25597737, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1524651456101, переданий в строкове платне користування Громадській організації «Рівненська обласна федерація тайського боксу (муай тай)» на підставі договору оренди державного майна №1589-2018 від 11.04.2018 (з подальшим внесенням до нього змін від 04.05.2018, від 27.03.2019, від 02.04.2025), укладеного з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області. 
Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській області від 10.10.2025 №301 «Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта соціально-культурного призначення» прийнято рішення про приватизацію об`єкта малої приватизації - об`єкта соціально-культурного призначення — будівлі спортивного залу з переходом (літ. «Б-2»), загальною площею 1074,6 кв.м, за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. 16 Липня, 38. Балансоутримувач — Державне підприємство «Управління справами Фонду державного майна України», код за ЄДРПОУ – 39950170. Орган управління - Фонд державного майна України, код за ЄДРПОУ 00032945.
Пунктом 2 вказаного наказу вирішено приватизувати об`єкт малої приватизації - об`єкт соціально-культурного призначення — будівлю спортивного залу з переходом (літ. «Б2»), загальною площею 1074,6 кв.м, за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. 16 Липня, 38, шляхом продажу на аукціоні з умовами.
Господарський суд Рівненської області рішенням від 12.03.2026 у справі №918/1005/25, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2026, позов Громадської організації "Рівненська обласна федерація тайського боксу (Муай Тай)" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях – задовольнив частково та вирішив:
- визнати незаконним та скасувати п. 2 наказу Регіонального відділенням Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській області №301 від 10.10.2025 року "Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта соціально-культурного призначення" в частині визначення способу приватизації шляхом продажу на аукціоні та п. 3. згаданого наказу;
- визнати за Громадською організацією "Рівненська обласна федерація тайського боксу (Муай Тай)" право викупу об`єкта соціально - культурного призначення будівлю спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38.
З матеріалів справи слідує, що на виконання вказаного рішення суду, відповідач наказом від 05.06.2026 №255 вніс зміни до наказу Регіонального відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській області №301 від 10.10.2025 року "Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта соціально-культурного призначення", зокрема до п. 2, який викладено в наступній редакції: « 2. Приватизувати об`єкт малої приватизації об`єкт соціально - культурного призначення будівлю спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, шляхом викупу».
Водночас, відповідач листом від 24.06.2026 №956-02-2124 повідомив позивача про неможливість реалізації вказаного наказу у зв`язку з тим, що 06 червня 2026 року набрав чинності Закон України №4360-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей приватизації об`єктів державної та комунальної власності, переданих в оренду» та відповідно до чинних норм, приватизація зазначеного об`єкта буде реалізована шляхом проведення електронного аукціону з переважним правом орендаря сплатити ціну продажу об`єкта, що дорівнює ціновій пропозиції учасника, який подав найвищу цінову пропозицію за результатами проведеного аукціону. 
Отже, спірним у межах розгляду цієї справи є правомірність невиконання відповідачем наказу від 05.06.2026 №255, яким внесено зміни у п. 2 наказу №301 від 10.10.2025 "Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта соціально-культурного призначення", зокрема щодо приватизації об`єкта соціально - культурного призначення - будівлі спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, шляхом викупу, з урахуванням зміни правового регулювання приватизації об`єктів державної або комунальної власності, переданих в оренду у зв`язку з набранням 06.06.2026 чинності Законом України №4360-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей приватизації об`єктів державної та комунальної власності, переданих в оренду». 
Так, питання щодо приватизації об`єктів державної та комунальної власності, переданих в оренду регулюється статтею 18 Закону №2269-VIII.
Відповідно до статті 18 Закону №2269-VIII (в редакції Закону №4196-IX, а саме чинній до 06.06.2026) приватизація об`єктів державної або комунальної власності, переданих в оренду, здійснюється шляхом продажу на аукціоні або шляхом викупу, якщо виконуються умови, передбачені частиною другою цієї статті.
Орендар одержує право на викуп орендованого майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) за ціною, визначеною за результатами його незалежної оцінки, якщо виконується кожна з таких умов:
орендарем здійснено поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна;
орендар отримав письмову згоду орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень, які надають йому право на приватизацію майна шляхом викупу;
невід`ємні поліпшення виконані в межах трирічного строку з дати визначення ринкової вартості майна для цілей укладання договору оренди або для цілей продовження договору оренди;
здійснення і склад невід`ємних поліпшень, у тому числі невід`ємний характер поліпшень, підтверджені висновком будівельної експертизи, а вартість невід`ємних поліпшень, підтверджених висновком будівельної експертизи, визначена суб`єктом оціночної діяльності;
орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати;
договір оренди є чинним на момент приватизації.
Надання згоди орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень здійснюється в порядку, визначеному Фондом державного майна України або представницьким органом місцевого самоврядування.
Орендар, який виконав умови, передбачені частиною другою цієї статті, має право на приватизацію об`єкта шляхом викупу.
У разі якщо орган приватизації прийняв рішення про приватизацію об`єкта шляхом викупу, між органом приватизації та орендарем укладається попередній договір купівлі-продажу об`єкта приватизації. Договір купівлі-продажу такого об`єкта приватизації укладається не пізніше ніж протягом 30 робочих днів з дня укладення попереднього договору. 
У свою чергу, відповідно до статті 18 Закону №2269-VIII (в редакції Закону №4360-IX, тобто чинній після 06.06.2026) приватизація об`єктів державної або комунальної власності, переданих в оренду, здійснюється шляхом продажу на аукціонах з урахуванням особливостей, встановлених цією статтею.
Отже, стаття 18 Закону №2269-VIII (в редакції Закону №4196-IX, а саме чинній до 06.06.2026) передбачала два можливих шляхи приватизації об`єктів державної або комунальної власності, переданих в оренду, зокрема шляхом продажу на аукціоні або шляхом викупу, у той час як стаття 18 Закону №2269-VIII (в редакції Закону №4360-IX, тобто чинній після 06.06.2026) передбачає лише один можливий варіант такої приватизації, а саме шляхом продажу на аукціоні.
Позивач у своїй позовній заяві наголошує на тому, що зміна правового регулювання правовідносин не впливає на можливість та необхідність виконання рішення суду, яке набрало законної сили.
Оцінюючи обґрунтованість таких тверджень позивача, суд зазначає, що статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Згідно зі статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 326 ГПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Таким чином судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
Крім того, у Рішенні від 26 червня 2013 р. №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист; набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя; невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення.
Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Сформовані та вже усталені позиції Європейського суду з прав людини стосовно виконання судових рішень полягають у наступному: право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) («Шмалько проти України», заява N 60750/00, пункт 43). Суд також виходить з того, що важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень протоколу («Бурдов проти Росії», заява N 589498/00, пункт 34).
У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява №18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін; ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок; право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні; виконання судового рішення, яке набрало законної сили підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок («Immobiliare Saffi v. Italy», заява N 22774/93, пункт 74).
Отже, право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Як суд вже зазначив вище, рішенням Господарського суду Рівненської області від 12.03.2026 у справі №918/1005/25, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2026, позов Громадської організації "Рівненська обласна федерація тайського боксу (муай тай)" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях – задоволено частково та визнано за Громадською організацією "Рівненська обласна федерація тайського боксу (муай тай)" право викупу об`єкта соціально - культурного призначення будівлю спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38.
Отже, у зв`язку з набранням 19.05.2026 рішенням Господарського суду Рівненської області від 12.03.2026 у справі №918/1005/25 законної сили у Регіонального відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській області виник обов`язок щодо визнання за Громадською організацією "Рівненська обласна федерація тайського боксу (муай тай)" права викупу об`єкта соціально - культурного призначення - будівлі спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, та, відповідно, реалізації такого права позивача починаючи з дати набрання вказаного рішення суду законної сили, а саме з 19.05.2026. 
У свою чергу, відповідач, залишивши нереалізованим наказ від 05.06.2026 №255, яким внесено зміни у п. 2 наказу №301 від 10.10.2025 року "Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта соціально-культурного призначення" позбавив позивача визнаного у судовому порядку права на приватизацію ним об`єкта соціально - культурного призначення - будівлі спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, шляхом викупу. 
Щодо правомірного очікування позивача на приватизацію державного майна, переданого в оренду відповідно до законодавства, яке діяло на час набрання законної сили рішенням Господарського суду Рівненської області від 12.03.2026 у справі №918/1005/25 та винесення відповідачем наказу від 05.06.2026 №255, суд зауважує таке.
У рішенні у справі «Kopeckу v. Slovakia» (заява №44912/98, п. 52) ЄСПЛ узагальнив висновок про належне правове підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування у наступний спосіб: якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (див. також рішення у справах: «Vilho Eskelinen and Others v. Finland», п. 94, заява №63235/00; «Haupt v. Austria», п. 47, заява №9816/82; «Radomilja and Others v. Croatia», п. 142, заява №25376/06; «Draon v. France», п. 65, заяви №1513/03, №11810/03 та ін.).
Зазначений підхід був застосований Верховним Судом у постановах, зокрема, від 26.05.2021 у справі №824/266/20-а, від 08.07.2021 у справі №160/1598/20, від 28.07.2021 у справі №280/160/20 та від 13.08.2021 у справі №280/62/20.
При цьому поняття «легітимні очікування», головним чином походять від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. У юридичній практиці зазначений термін також має такі альтернативні назви як правомірні, законні, розумні або виправдані сподівання.
Принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України). Реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими.
Принцип легітимних очікувань властивий, головним чином, для публічно-правових спорів, що вирішуються адміністративними судами, оскільки у сукупності з принципами правової визначеності та належного урядування створює надійну основу для гарантування реалізації в Україні основної ідеї/мети системи адміністративних судів, а саме, захисти «малої людини» від «великої держави», в особі її багаточисленних суб`єктів владних повноважень, які наділені множинністю повноважень та низкою механізмів владного примусу.
Легітимні очікування не можна ототожнювати із сподіваннями, що виникають на підставі особистого сприйняття або помилкової оцінки певних обставин чи правових норм; не можуть виникати легітимні очікування, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства; обов`язковою умовою, за наявності якої певне сподівання (вимога) особи набуває ознак легітимного очікування є те, що таке очікування (вимога) має належне правове підґрунтя, тобто наявне достатнє джерело для відповідного очікування (вимоги).
Правовим підґрунтям для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норми права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі приписів щодо певного права, яке однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, який визначає механізм реалізації такого права, не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права.
Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 18.01.2023 по справі №580/1300/22.
Отже, фактично позивач у зв`язку з набранням законної сили 19.05.2026 рішення Господарського суду Рівненської області від 12.03.2026 у справі №918/1005/25, яким за позивачем визнано право викупу об`єкта соціально - культурного призначення будівлю спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, мав легітимні очікування не лише щодо вчасного прийняття відповідачем рішення про приватизацію об`єкта державної власності, а саме будівлі спортивного залу з переходом шляхом викупу, а і на реалізацію такого права та, відповідно, приватизації вказаного об`єкта саме шляхом викупу у найкоротші терміни.
Вирішуючи цей спір суд також враховує норми Закону України "Про адміністративну процедуру" №2073-IX (далі – Закон №2073-IX), який регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2073-IX:
- адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації.
-адміністративна справа (далі - справа) - справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або виконання нею визначених законом обов`язків, захисту її права, свободи чи законного інтересу, розгляд якої здійснюється адміністративним органом;
-адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб);
- адміністративне провадження - сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта.
Згідно із частинами 1, 2 статті 10 Закону №2073-IX адміністративний орган зобов`язаний діяти добросовісно для досягнення мети, визначеної законом. Адміністративний орган при здійсненні адміністративного провадження повинен діяти, керуючись здоровим глуздом, логікою та загальноприйнятими нормами моралі, з дотриманням вимог законодавства.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону №2073-IX адміністративний орган зобов`язаний використовувати свої повноваження з метою, з якою такі повноваження надані. Мета, з якою надано повноваження, визначається законом або випливає з його положень.
Статтею 13 Закону №2073-IX визначено, що адміністративний орган розглядає та вирішує справу, а також вчиняє процедурну дію та/або приймає процедурне рішення протягом розумного строку (у найкоротший строк, достатній для здійснення адміністративного провадження), але не пізніше граничних строків, визначених законом. Адміністративний орган вирішує справу своєчасно, а саме до настання обставин, за яких прийняття адміністративного акта може втратити актуальність.
Відповідно до статті 94 Закону №2073-IX виконання адміністративного акта забезпечується адміністративним органом, який його прийняв, крім випадків, передбачених законом, у тому числі законодавством про виконавче провадження.
Статтею 92 Закону №2073-IX передбачено, що адміністративний акт є обов`язковим до виконання з дня набрання ним чинності.
З вказаного слідує, що державні органи та органи місцевого самоврядування приймаючи рішення, яке спрямоване на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи, повинні забезпечити його належне виконання, враховуючи також обов`язковий характер такого прийнятого рішення. Окрім того, на стадії розгляду справи, такі органи повинні дотримуватись розумних строків та розглядати справи не лише в межах формальних термінів, а й з урахуванням того, що прийняте рішення повинно бути реалізованим та мати реальний сенс для фізичних та юридичних осіб, прав яких воно стосується.
У справі «Суханов та Ільченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (пункт 35, заяви №68385/10 та №71378/10).
Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (заява №25921/02) ЄСПЛ, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Stretch v. the United Kingdom» (заява №44277/98).
У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення «Von Maltzan and others v. Germany»).
Отже, враховуючи, що позивач мав законні очікування стосовно приватизації об`єкта державної власності - будівлі спортивного залу з переходом, оскільки відповідне рішення у формі наказу від 05.06.2026 №255 вже було прийняте відповідачем, а право позивача на таку форму приватизації визнано за позивачем у судовому порядку, відтак відповідач протиправно відмовив позивачу у реалізації прийнятого наказу від 05.06.2026 №255, яким вирішено питання щодо приватизації об`єкта державної власності - будівлі спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, шляхом викупу. 
З огляду на вищевикладене та враховуючи принцип легітимних очікувань, суд приходить висновку про необхідність визнати протиправною та скасувати відмову відповідача, викладену в листі №956-02-2124 від 24.06.2026, щодо відмови у приватизації об`єкта державної власності - будівлі спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, шляхом викупу поза процедурою електронного аукціону.
Окрім того суд враховує, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18, від 16 лютого 2021 року у справі №910/2861/18.
З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що похідні вимоги про зобов`язання відповідача виконати наказ №301 від 10.10.2025 з урахуванням змін, внесених наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №255 від 05.06.2026, та забезпечити приватизацію об`єкта державної власності спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, шляхом викупу в порядку встановленому статтею 18 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» в редакції чинній на момент прийняття Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях рішення про приватизацію майна шляхом викупу (наказу №255 від 05.06.2026) також підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 78 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За результатами розгляду спору у цій справі, на переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому суд вважає, що у цій справі є фактичні і правові підстави для ухвалення рішення про задоволення позову повністю. 
5. Розподіл судових витрат.
З огляду на приписи чинного законодавства при зверненні до суду із позовною заявою у цій справі позивач сплатив до бюджету судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним документом. З урахуванням наведеного та оскільки суд визнав по суті обґрунтованими позовні вимоги позивача до відповідача та зобов`язання його до вчинення певних дій, то понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у зв`язку із розглядом справи (за подання позовної заяви) підлягають присудженню на його користь у розмірі 2662,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов Громадської організації «Рівненська обласна федерація тайського боксу (муай тай)» до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати відмову Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, викладену в листі №956-02-2124 від 24.06.2026 про відмову у приватизації об`єкта державної власності - будівлі спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, шляхом викупу поза процедурою електронного аукціону.
Зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях виконати наказ №301 від 10.10.2025 з урахуванням змін, внесених наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях №255 від 05.06.2026, та забезпечити приватизацію об`єкта державної власності - будівлі спортивного залу з переходом (літ. «Б-2») загальною площею 1074,6 кв.м., за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 38, шляхом викупу в порядку встановленому статтею 18 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» в редакції чинній на момент прийняття Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях наказу №255 від 05.06.2026 про приватизацію майна шляхом викупу.
Стягнути на користь Громадської організації «Рівненська обласна федерація тайського боксу (муай тай)» за рахунок бюджетних асигнувань Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2662,40 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: Громадська організація «Рівненська обласна федерація тайського боксу (муай тай)» (місцезнаходження: вул. 16-го Липня, буд. 38, м. Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл., 33028; код ЄДРПОУ: 38503410); 
Відповідач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (місцезнаходження: вул. Петра Могили, буд. 24, м. Рівне, Рівненська обл., 33001; код ЄДРПОУ: 42956062). 

Суддя       Олександр МАКСИМЧУК