Справа № 289/1126/26
Номер провадження 2/289/1234/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Сіренко Н.С.,
за участі секретаря судового засідання Василенко О.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

01.06.2026 до суду надійшла позовна заява ТОВ «ІННОВА-НОВА» про стягнення заборгованості за кредитним договором з посиланням на те, що 05.12.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір про надання грошових коштів у кредит № 6232661224 (далі по тексту Кредитний договір).
У вересні 2025 року змінено найменування юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю з «ІННОВА ФІНАНС» на «ІННОВА-НОВА».
Договір про надання грошових коштів у кредит № 6232661224 від 05.12.2024 був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію. 
За умовами цього договору позикодавець зобов'язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 5200,00 грн. шляхом їх перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов'язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Строк позики (строк дії договору) - 360 днів. Дата надання позики - 05.12.2024. Перерахування Позичальнику кредитних коштів у розмірі 5200,00 грн. в рамках виконання умов договору позики, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної відповідачем під час укладання договору, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, а також Довідкою про успішність перерахування коштів, виданою ТОВ ФК «Контрактовий Дім», з якими у ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» укладено договір №160523/1 від 16.05.2023 про здійснення переказів коштів. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 25303,20 грн., з яких: 5200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9703,20 грн. - заборгованість за процентами, 10400,00 грн. – заборгованість по пені, які позивач просить стягнути з відповідача разом із понесеними витратами по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн.
Ухвалою від 22.06.2026 відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду на 22.07.2026 та витребувано докази за клопотанням позивача в АТ «УКРЕКСІМБАНК» (а.с.85-87), витребувані докази надійшли до суду 30.06.2026 (а.с.93-100).
Відповідач  ОСОБА_1 про дату, час та місце судових засідань повідомлялася належним чином, шляхом направлення на її адресу рекомендованим листом повістки про виклик до суду, однак направлена судом кореспонденція повертається до суду неврученою адресату з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.101,108,115), що згідно усталеної практики Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням, таким чином, з урахуванням положень п. 4 ч. 8 статті 128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про судове засідання. 
Окрім того, відповідача ОСОБА_1 про дату, час та місце проведення судового розгляду було повідомлено шляхом доставки повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка» на вказаний в позовній заяві номер телефона відповідача (а.с.90,104,114), а також шляхом доставлення на адресу її електронної пошти судову повістку до електронної скриньки (а.с.91,105,111), таким чином судом вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи. 
Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового розгляду справи відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, причини неявки не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи.
З огляду на вказане суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Положенням статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
З матеріалів справи судом встановлено, що 05.12.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» і відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір про надання грошових коштів у кредит № 6232661224 (а.с.9-21).
Даний кредитний договір був укладений за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Договором та/або Законом України «Про електронну комерцію» (п.2.1. Договору), та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 4242.
Відповідно до п.п. 2.2.-2.5. на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Позичальнику кредит у гривні у розмірі 5200,00 грн. а позичальник зобов'язується повернути кошти, сплатити проценти за користування позикою, та виконати інші визначені Доказом обов'язки. Тип кредиту – кредит; строк кредиту (строк дії договору) - 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати ухвалення цього договору; 0,87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дня ухвалення цього Договору або до фактичного повернення всієї суми кредиту (а.с.2.6.1).
Також позивачем підписано Додаток №1 до Договору – Графік платежів, в якому прописані дати та види платежів за кредитом (а.с.20-21).
Перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 5200,00 грн. було здійснено 05.12.2024 (а.с.99) та 09.12.2024 вказані кошти були зараховані на належну останній платіжну картку № НОМЕР_1 , вказану відповідачем під час укладання кредитного договору № 6232661224 від 05.12.2024, що підтверджується інформацією з АТ «Укрексімбанк» від 24.06.2026, в також випискою по рахунку (а.с.93,95-98).
На підставі рішення загальних зборів учасників від 05.09.2025 змінено найменування юридичної особи: ТзОВ з «ІННОВА ФІНАНС» на «ІННОВА-НОВА» (а.с.50), у зв'язку із чим 08.09.2025 р. відповідні зміни внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань (а.с.51-52).
Відповідач не спростувала, що вона свої зобов'язання за договором належним чином не виконала, суму кредита та проценти згідно умов укладеного договору не повернула.
Встановивши факт існування невиконаних позичальником кредитних зобов'язань, суд у будь-якому разі має стягнути суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (постанови Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 159/2146/15-ц, від 24.12.2024 у справі № 501/2018/16-ц).
Долучені до позовної заяви Договір надання грошових коштів у кредит №8207760525 від 17.05.2025 (а.с.22-34), Паспорт споживчого кредиту (а.с.36-38), квитанцію до платіжної інструкції (а.с.47), інформацію ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» (а.с.48,49), а також розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.58-60), суд не приймає до уваги та визнає неналежними доказами, оскільки дані документи стосуються іншого кредитного договору та з іншим позичальником.
Детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором №6232661224 від 05.12.2024 до позову не долучено, водночас безпосередньо в тексті позовної заяви наведено розрахунок заборгованості за вказаним договором. Вказано, що заборгованість відповідача становить 25303,20 грн., з яких 5200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9703,20 грн. - заборгованість за процентами та 10400,00 грн. – заборгованість по пені (а.с.4), цей розрахунок не спростовано відповідачем та не надано контррозрахунок.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов'язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання кредиту №6232661224 від 05.12.2024. Зазначений договір недійсним не визнано.
Судом встановлено, що ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» свої зобов'язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надало кредит в сумі 5200,00 грн., відтак, у межах строку кредитування відповідач мав повернути позивачеві позичені кошти і сплачувати проценти. Після закінчення строку користування позикою, відповідач мав обов`язок повернути всю заборгованість.
Відповідач ОСОБА_1 не скористалася своїми процесуальними правами, передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надала суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. 
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.
Згідно зі статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі встановлених відповідно до матеріалів справи обставин справи суд дійшов висновку, що позичальник ОСОБА_2 взяті не себе зобов'язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернула, внаслідок чого виникла вказана позивачем заборгованість.
Щодо стягнення пені відповідно до умов кредитного договору.
Згідно п. 7.4. Договору №6232661224 від 05.12.2024 за порушення Позичальником строків повернення позики, та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені Договором, Позикодавець має право стягнути з Позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. 
Разом з тим, відповідно до пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Починаючи з 24.02.2022 указом Президента України №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України був введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу.
На час розгляду справи в суді положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними. 
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України, а основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина 2 статті 4 ЦК України).
Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13.03.2012 у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13, від 16.12.2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29.06.2022 у справі №477/874/19 (пункт 69).
Крім того, у постановах Верховний Суд від 12.02.2025 у справі № 758/5318/23 та від 06.05.2025 у справі № 464/2647/22 виснував, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов'язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов'язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення неустойки за період, у який на території України введено воєнний стан, беручи до уваги положення пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення неустойки відсутні, тому у цій частині позовну заяву слід залишити без задоволення, а тому позов підлягає задоволенню частково в сумі 14903,20 грн. (5200,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 9703,20 грн. – заборгованість по процентам).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені (а.с.71) судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1568,11 грн. (14903,20 /25303,20 х 2662,40).
Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 141, 263, 265, 274-279, 280-284, 289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» (адреса: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 10, код ЄДРПОУ 44127243) до  ОСОБА_1  (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП  НОМЕР_2 ) – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» заборгованість за Договором № 5395030924 від 13.09.2024 у розмірі 14903,20 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот три грн. 20 коп.) та судовий збір в розмірі 1568,11 грн. (одна тисяча п`ятсот шістдесят вісім грн. 11 коп.), а всього 16471,31 грн. (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят одна грн. 31 коп.).
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  Наталія СІРЕНКО