ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року | Справа №160/1055/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов?язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- визнати противоправними дії відповідача військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні з військової служби старшого механіка-акумуляторника взводу технічного забезпечення парашутно - десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця ОСОБА_1 ;
- зобов?язати відповідача військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 та звільнити його з військової служби для здійснення постійного догляду за хворою матірю ОСОБА_2 .
Позовна заява обґрунтована тим, що військовослужбовець ОСОБА_1 був мобілізований до лав збройних сил України для захисту територіальної цілісності України від збройної агресії російської федерації, та брав участь у заходах необхідних для забезпечення оброни України. Позивач звернувся з рапортом до командира військової частини про його звільнення зі Збройних сил України. Позивач вказує, що командир взводу та командир НОМЕР_2 парашутно десантного батальйону в\ч НОМЕР_1 прийшли до висновку про законність даного рапорту та його обгрунтованість, та клопотали по суті рапорту. Проте, тимчасово виконуючий обовязки помічника командира військової частини з правової роботи, юридичної служби старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 рапорт не погодив та відповідно не передав його на розгляд командиру військової частини. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що обов`язковою підставою для прийняття рішення про звільнення з військової служби через сімейні обставини, має бути наявна відповідність наступним вимогам: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи; відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю. Із наданих додатків до рапорту про звільнення та позовної заяви, вбачається, що мати позивача є особою з інвалідністю ІІ групи, але при цьому наявні інші члени сім`ї першого ступеня споріднення. Відповідач вважає, що при прийняті рішення про відмову в звільненні з військової служби через сімейні діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що старший солдат ОСОБА_1 на підставі підпункту «г» пункту « 2» частини 4 ст.26 Закону України «Військовий обовязок та військову службу» у звязку з необхідністю здійснювати догляд за матірю з числа осіб з інвалідністю 2 групи звернувся 28.12.2025 з рапортом до командира військової частини про його звільнення зі Збройних Сил України.
До рапорту були долучені наступні документи: копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 12.08.1994; копія свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4 від 31.10.2025; копія пенсійного посвідчення серія НОМЕР_5 від 17.09.2025; копія витягу з реєстру територіальної громади серія № 1380 від 12.10.2025, копія довідки ЛКК «Братський ЦПМСД» від 19.09.2025; оригінал довідки про осіб місце проживания яких було заресстроване адресою №1006 від 26.12.2025; оригінал акту обстеження сімейного стану військовослужбовіи від 04.12.2025.
Відповідно до акту обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати відповідний догляд від 04.12.2025 встановлено наступні обставини. Підстава для складення акта - заява військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця ОСОБА_4 (вх. № 3652 від 02.12.2025 року) щодо проведення обстеження сімейного стану з метою звільнення з військової служби у запас на підставі п. п. «г» п. 2 ч. 4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов?язок і військову службу» у зв?язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір?ю, інвалідом ІІ групи.
Прізвище, ім?я, по-батькові (за наявності) особи, за якою здійснюється постійний догляд - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Місце проживання особи, за якою здійснюється постійний догляд, дата та номер витягу з Реєстру територіальної громади:
Зареєстроване та фактичне місце проживання - АДРЕСА_1 (паспорт ID НОМЕР_6 , виданий 4820 від 03.11.2025 року);
Витяг з Реєстру територіальної громади №2025/016777159 від 12.11.2025 р.
Документ, що підтверджує інвалідність особи, за якою здійснюється догляд (за наявності) - друга група інвалідності згідно довідки КНП "Братський ЦПМСД" № 186, видана Братським ЦПМСД 19.09.2025 р., причина інвалідності: загальне захворювання.
Документ, що підтверджує потребу у постійному догляді: Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 184, виданий «КНП Братська лікарня» 19.09.2025 р. 
Інформація про призначення особи, за якою здійснюється постійний догляд, допомоги, компенсації за здійснення догляду чи про звернення до органів соціального захисту населення за такими виплатами чи за отриманням соціальної послуги з догляду вдома - відсутня.
В ході перевірки виявлено:
першого ступеня споріднення:
син - ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт ID НОМЕР_7 , виданий 4820 від 07.08.2019 року, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00055144111 від 04.12.2025 р.) - військовослужбовець;
син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (не може здійснювати догляд за магір?ю, оскільки перебуває за кордоном відповідно до довідки № NB 22092501 від 22.09.2025 року виданої ТОВ Середземноморська судноплавна компанія, про те що він там працевлаштований на посаді - координатора).
донька - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт НОМЕР_8 виданий Братським РВ УМВС України в Миколаївській області 04.07.2001 р., ) , перебуває в шлюбі (свідоцтво про шлюб № НОМЕР_9 від 02.11.2014р) з ОСОБА_9 (паспорт НОМЕР_10 виданий Кривоозерським РВ УМВС України в Миколаївській області 11.12.2001 р.), який має першу групу інвалідності відповідно до довідки МСЕК №556166 від 26.02.2019 р., та потребує сторонньої допомоги.
другого ступеня споріднення:
онук - ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 (Свідоцтво (повторно видане) про народження Серія НОМЕР_11 від 26.11.2014 р.); - неповнолітній.
Судом встановлено, що тимчасово виконуючий обовязки помічника командира військової частини з правової роботи, юридичної служби старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 рапорт не погодив, вказавши, що підстав не має, є інші родичі які можуть здійснювати догляд.
Таким чином, за результатом розгляду рапорта військовослужбовця та доданих до нього документів, які на думку заявника слугують підставою для його звільнення з військової частини, позивачу відмовлено у задоволенні заяви про звільнення з військової служби.
Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України від 25.03.92 N 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон N 2232-XII).
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частинами 1, 2, 4 - 6 статті 2 Закону N 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Види військової служби: строкова військова служба; базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII (в редакції діючій на час виникнення спірних правовідносин) і залежать від виду військової служби.
Так, підстави звільнення з військової служби військовослужбовців під час дії воєнного стану, передбачені частиною 4 цієї статті.
Зокрема, у статті 26 Закону № 2232-XII вказано, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби за наявності таких підстав, зокрема:
г) через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
Частиною 12 статті 26 Закону № 2232-XII визначено перелік таких сімейних обставин, до яких відноситься в тому числі: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-XII).
Тобто, відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4, пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону N 2232-XII під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема, через необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи .
Умовами для отримання права на звільнення з військової служби на підставі пп."г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами, передбаченими абз.13 п.3 ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу, є:
- наявність одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи;
- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи;
- відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Таким чином, законодавцем встановлено ряд умов для звільнення військовослужбовця з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду та відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд з підстав того, що самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Згідно частини 7 статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положенням про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 затверджене Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яке визначає порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулює питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Пунктом 233 Положення № 1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
підстави звільнення з військової служби;
думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
районний (міський) ІНФОРМАЦІЯ_6, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Відповідно до п. 12.11 розділу XII інструкції №170 перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
Пунктом 5 Переліку документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби додатку 19 до інструкції №170 визначено, що при поданні до звільнення з військової служби за підставами через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років); документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: у разі необхідності здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я:
- один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): інвалідність такої особи, її потребу в постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ІНФОРМАЦІЯ_6;
- один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;
- висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.
Таким чином, законодавцем визначено вичерпний перелік документів, які підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин для звільнення військовослужбовця з військової служби у період військового стану.
З 01.01.2025 порядок встановлення інвалідності та потреби у постійному сторонньому догляді визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" та проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - Положення).
Відповідно до п. 1 Положення визначено основні організаційні засади формування та функціонування експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди), а в результаті проведеного оцінювання експертна команда формує відповідне рішення.
Відповідно до п. 2 Постанови, з 1 січня 2025 р. експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи , затвердженого цією постановою (далі експертні команди), до складу яких можуть входити лікарі, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи , затвердженого цією постановою, а також Центром оцінювання функціонального стану осіб відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
Відповідно до п. 1 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, це Положення визначає основні організаційні засади формування та функціонування експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди).
Експертні команди формуються з метою організації та проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання) відповідно до проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та критеріїв направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи.
Відповідно до п.п. 9 п. 9 Положення, саме експертні команди встановлюють потребу в постійному сторонньому догляді.
Згідно інформації, що міститься у Витягу з рішення експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи № 83/25/1062/В прийнятого згідно рішення від 10.09.2025 № 83/25/1062/В проведеного щодо матері позивача ОСОБА_2 , комісією не визначено потреби в постійному сторонньому догляді (п. 17.1.3 Витягу) за особою, щодо якої проведено оцінювання повсякденного функціонування.
Спірним у даній справі також є чи за наявності другого повнолітнього сина , який перебуває за кордоном, наявні підстави для звільнення позивача із військової служби з підстав здійснення догляду за батьком.
Щодо вказаних доводів, суд зазначає, що згідно із частиною 1 статті 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
Слід вказати, що обов`язок «здійснювати утримання батьків» та «здійснювати догляд за батьками», не є тотожнім у спірних правовідносинах.
Постійний догляд - це форма догляду за особами з різними фізичними або психічними обмеженнями, що вимагає постійної присутності доглядача для надання необхідної допомоги та підтримки.
Відповідно до ч.1 ст.202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Таке піклування, турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо.
Згідно зі ст.47 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними.
Обов`язок дітей утримувати батьків в першу чергу виникає на підставі кровного споріднення.
Статтею 203 СК України визначено, що дочка та син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.
Таким чином, обов`язок утримувати своїх батьків покладається як на сина, так і на доньку, або обох.
Відповідно до ст.204 Сімейного кодексу України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки.
Однак, таких доказів як судове рішення, позивачем, ані до суду, ані відповідачу не надано.
Суд також зазначає, що в долучених до рапорту документах відсутні відомості про те, що брат позивача сам потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Суд наголошує на тому, що проживання повнолітнього сина батька позивача за кордоном не звільняє його від обов`язку піклуватися про свого батька, проявляти про нього турботу та надавати йому допомогу.
Відповідна позиція стосовно відсутності права на звільнення за наявності інших дітей, які перебувають за кордоном викладена в постанові в Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025 у справі №560/3823/25, в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2026 у справі №400/14043/25.
Верховний Суд у постанові від 07.05.2025 у справі №420/30227/24 вказав, що відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення означає реальну відсутність осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж «юридичної наявності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону № 2122-IX.
Таким чином, в контексті Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поняття відсутність охоплює не лише фізичну відсутність особи, а й її нездатність виконувати обов`язки з догляду через об`єктивні обставини (перебування в полоні, відбування покарання, здійснення військової служби тощо).
Сам по собі факт виїзду брата за кордон не свідчить про його постійне проживання за межами України, оскільки відповідні докази матеріалами справи не підтверджені. Доказів об`єктивної неможливості його повернення в Україну також не надано.
Отже, з наявних у справі матеріалів суд встановив, що у матері позивача, крім позивача, є інший повнолітній син, стосовно якого відсутні відомості, що він не може здійснювати постійний догляд за своїм батьком з об`єктивних причин.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі письмові докази, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відстуність підстав для задоволення позову. 
Керуючись статтями 243 - 246, 257 - 262 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов?язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська