П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/16202/21 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
14 вересня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст вимог.
1.1 Позивач подала до суду заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду, у якій просить змінити спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на її користь нарахованих коштів, на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року.
1.2 Обґрунтовуючи своє клопотання, позивач посилається на тривале невиконання рішення суду.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду № 240/16202/21 від 03.12.2021 позов ОСОБА_1 задоволений. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 11.12.2020 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). 
2.2 З приєднаних до справи доказів суд встановив, що рішення у справі № 240/16202/21 виконано суб`єктом владних повноважень частково, а саме: проведено нарахування підвищення до пенсії з 11.12.2020 по 30.04.2024 та нараховано доплату в сумі 216904,98 грн.
2.3 При цьому, виплата на виконання рішення суду здійснена частково, залишок заборгованості становить 216 342,93 грн, що підтверджується листом Пенсійного фонду, тобто відомості про здійснення виплати у повному обсязі боржником не долучено.
2.4 Отже, орган Пенсійного фонду України має перед стягувачем (позивачем) заборгованість, яка нарахована на виконання рішення суду, що ухвалено в цій справі. Проте, сума такої заборгованості не виплачена через не виділення органу Пенсійного фонду України коштів на її виплату.
2.5 Вказане свідчить про наявність обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, що є підставою для зміни способу або порядку виконання судового рішення.
3. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі № 240/16202/21 задоволено.
Змінено спосіб і порядок виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 у справі № 240/16202/21 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 нарахованих коштів в сумі 216 342,93 грн.
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення виконано тільки в частині здійснення проведення перерахунку пенсії, однак заборгованість у перерахованій сумі не виплачено в повному обсязі, що у відповідності до норм ч. 3 ст. 378 КАС України є підставою для задоволення заяви.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
4.1 Не погодившись із ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.04.2026, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні заяви позивача про зміну способу і порядку виконання рішення. 
4.2 Як на підставу апеляційного оскарження посилається на те, що суд першої інстанції в порушення норм матеріального та процесуального права, не прийняв до уваги, що скаржником наведені аргументи з яких вбачається виконання рішення суду та здійснення всіх можливих заходів для виплати суми заборгованості.
4.3 Позивач подав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, оскільки тривале невиконання судового рішення щодо виплати пенсійної заборгованості є підставою для зміни способу його виконання шляхом стягнення відповідної суми. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду.
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Відповідно до норм статті 129-1 Конституції України, частин 2-4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 370 КАС України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.
1.2 Зі змісту мотивувальних частин рішень Конституційного Суду України від 26.06.2013 № 5-рп/2013 та від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 вбачається що стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".
1.3 Рішеннями Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції та вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.
1.4 Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок. При цьому обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
1.5 Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень" від 21.11.2024 № 4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024, внесено суттєві зміни до положень статті 378 КАС України, зокрема, й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
1.6 Так, відповідно до змісту ч. 1 ст. 378 КАС України (у редакції Закону № 4094-IX, що діє з 19.12.2024), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
1.7 Згідно ч. 3 ст. 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
1.8 Отже, з 19.12.2024 приписи статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива, шляхом зміни "зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплати за перерахованою пенсією" на "стягнення коштів із державного органу боржника".
1.9 Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
1.10 Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. № 3-рп/2003).
1.11 При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
1.12 Згідно встановлених в матеріалах справи обставинам, орган Пенсійного фонду України має перед стягувачем (позивачем) заборгованість, яка нарахована на виконання рішення суду, що ухвалено в цій справі.
1.13 Враховуючи вимоги частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону № 4094-IX, що діє з 19.12.2024), колегією суддів встановлено, що наявні підстави для заміни способу і порядку виконання рішення суду у даній справі, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь позивача, на виконання рішення суду грошової суми.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
2.2 Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий | | | Кузьмишин В.М.
Судді | | | Сушко О.О.    Сапальова Т.В.