Справа № 595/1288/26
Провадження № 3/595/279/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2026 м. Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Созанська Л.І., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли ізвідділення поліції № 2 Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,  
за ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
24 серпня 2026 року о 18 год. 30 хв. в м. Бучач по вул. Галицька водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Форсаж Мото» без номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зі згоди водія за допомогою приладу Драгер, результат 3,13 проміле, правопорушення вчинено втретє протягом року, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Крім цього, 24 серпня 2026 року о 18 год. 30 хв. в м. Бучач по вул. Галицька, водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Форсаж Мото» без номерного знаку, без посвідчення водія відповідної категорії повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень (ч. 2 ст. 36 КУпАП).
Враховуючи те, що відносно  ОСОБА_1 одночасно розглядаються два матеріали про адміністративне правопорушення, а саме у справі № 595/1288/26 (провадження № 3/595/279/2026) та справі № 595/1291/26 (провадження № 3/595/280/26), на підставі ст. 36 КУпАП, вбачається за необхідне об`єднати зазначені справи в одну та об`єднаній справі присвоїти № 595/1288/26 (провадження № 3/595/279/2026).
У судове засідання 08 вересня 2026 року ОСОБА_1 не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, що підтверджується його підписами у графі «Підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 754082 від 24 серпня 2026 року та серії ЕПР1 № 754080 від 24 серпня 2026 року.
Крім того, на офіційному сайті Бучацького районного суду Тернопільської області в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» міститься інформація щодо дати, часу та місця слухання справ відносно ОСОБА_1 
ОСОБА_1 достовірно знає, що відносно нього складені протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, які направлені до суду. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду він не направляв.
При цьому, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Каракуця проти України»). 
За таких обставин, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1  про день та час розгляду справи та те, що участь особи при розгляді даної категорії справ не є обов`язковою, у відповідності до ч. 2 ст. 268 КУпАП вважаю за можливе справу розглянути у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .   
Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку. 
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1. 
Пунктом 2.1 (а) ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Пунктом 2.9 «а» ПДР передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП настає за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина  ОСОБА_1  у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, доведена наступними матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 754080 від 24 серпня 2026 року; 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 754082 від 24 серпня 2026 року; 
- результатом тесту № 9994 на алкоголь від 24 серпня 2026 року, проведеного приладом «Dragеr Alcotest 6810» № ARBL-0858, згідно якого у  ОСОБА_1  виявлено 3,13 %о (проміле) алкоголю. Результат огляду останній не заперечував, що встановлено з відеозапису, дослідженого в судовому засіданні;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного стосовно  ОСОБА_1  у зв`язку з виявленими в нього ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; виражене почервоніння шкіряного покриву обличчя; 
- направленнями водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, адресованого КНП «Бучацькій міській лікарні» від 24 серпня 2026 року, згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7281012 від 29 травня 2026 року, якою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді 3400 грн штрафу за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що він 29 травня 2026 року о 21 год. 38 хв. в с. Помірці по вул. Центральна, 10 керував транспортним засобом «Мустанг» без номерного знаку, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху України;
- копією постанови Бучацького районного суду Тернопільської області у справі № 595/1834/25 від 30 грудня 2025 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Вказана постанова суду набрала законної сили 12 січня 2026 року;
- копією постанови Бучацького районного суду Тернопільської області у справі № 595/760/26 від 16 червня 2026 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки та без оплатного вилучення транспортного засобу. Вказана постанова суду набрала законної сили 29 червня 2026 року.
У судовому засіданні було досліджено DVD-R диск із відеозаписами, долучений до матеріалів справи. Дослідженими відеозаписами, зокрема відеозаписом під назвою «WhatsApp Video 2026-08-27 at 13.48.00» підтверджується факт керування та зупинка транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 .На відеозаписі із назвою «сороколєтов 382» зафіксовано, що після зупинки квадроцикла під керуванням ОСОБА_1 працівником поліції водієві повідомлено про причину такої зупинки – рух на квадроциклі водієм та пасажиром без мотошоломів. На вимогу працівника поліції надати посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб ОСОБА_1 повідомив, що він таких не має. Під час спілкування працівником поліції виявлено у водія ознаку алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. На запитання поліцейського ОСОБА_1 визнав факт вживання алкоголю ввечері, пояснив, що виїхав з дому для того, щоб купити сигарети. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці водій погодився, такий огляд пройшов, результат позитивний, а саме 3,13 проміле. Із результатом водій погодився, їхати у медичний заклад для проведення огляду не виявив бажання. Працівником поліції стосовно ОСОБА_1 складено адміністративні матеріали, з якими водія було ознайомлено.
За вказаних обставин приходжу до переконання про наявність в діях  ОСОБА_1  складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП, та ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення, у відповідності до ст. 36 КУпАП України, в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення (ч. 3 ст. 130 КУпАП) у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.
Стосовно застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд звертає увагу на таке.
Як вбачається з довідки № 117570-2026 від 31 серпня 2026 року, виданої начальником відділення поліції № 2 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області В.Дудином, згідно інформаційно-аналітичної системи ІТС ІПНП,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , не отримував посвідчення водія.
Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 – 279-8 цього Кодексу.
Санкцією частини 3 статті 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.
Слід зазначити, що стаття 30 КУпАП не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.
Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею Правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку, узгоджується з положеннями ст.ст.33, ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті адміністративного стягнення, передбаченій ст. 23 КУпАП. Особливої уваги набуває досягнення мети стягнення щодо запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень як правопорушником, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши в передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність порушення ПДР в такому випадку є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в такому разі набуває особливого значення (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі №702/301/20).
У своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. The United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».
Також, суд зазначає, що санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачає додаткове стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, водночасу матеріалах справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутні документи, які б підтверджували належність останньому транспортного засобу «Форсаж Мото» без номерного знаку, а тому підстави для прийняття рішення у даній справі про конфіскацію транспортного засобу у ОСОБА_1 відсутні.
За встановлених обставинах при накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчинених правопорушень, обставини справи, те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, за віком та станом здоров`я є працездатним, відсутність обставин, що пом`якшують, чи обтяжують відповідальність, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами та без конфіскації транспортного засобу, що буде необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також відповідатиме характеру вчинених правопорушень та меті адміністративного стягнення.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення, відтак, у відповідності до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.
Керуючись статтями 30, 33, 34, 35, 36, 40-1, 126, 130, 283, 284, 287, 294, 317-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя –

ПОСТАНОВИВ:
Об`єднати в одне провадження адміністративні матеріали № 595/1288/26 (провадження № 3/595/279/2026) та справі № 595/1291/26 (провадження № 3/595/280/26), та присвоїти об`єднаній справі № 595/1288/26 (провадження № 3/595/279/2026).
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.
До стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, у відповідності до ч. 3 ст. 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення, приєднати невідбуту раніше частину стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_1  судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У випадку несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень (стаття 308 КУпАП).
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Апеляційна скарга може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя         Л.  І.  Созанська