справа № 489/3364/26  провадження №2/489/2149/26

РІШЕННЯ
Іменем України

13 липня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (далі - ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
встановив:
У квітні 2026 року ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 8604,00 грн. та понесені судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу.
Як на підставу позовних вимог вказано, що 13.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона» (далі – ТОВ «ФК «Венора») та відповідачем був укладений кредитний договір № 209325, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 3000,00 грн. строком на 22 дні зі сплатою 1,9 процентів за користування кредитними коштами.
Кредитний договір укладений в електронному вигляді та підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого його її номер мобільного телефону. 
01.12.2023 між ТОВ «ФК «Верона» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відстплення права вимоги №1-01/12/2023, відповідно до якого ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право вимоги за кредитним договором № 209325 від 13.12.2021, укладеним з відповідачем, заборгованість по якому складає 8604,00 грн.
Через невиконання відповідачем грошових зобов`язань утворилася заборгованість на загальну суму 8604,00 грн., яка складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту 3000,00 грн. та простроченим відсотками в розмірі 5604,00 грн. 
Посилаючись на наведені обставини та те, що відповідачем в позасудовому порядку борг не погашено, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
27.05.2026 відповідач ОСОБА_1 надав до суду клопотання про звільнення його від сплати відсотків, так як він проходитись військову службу.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 22.04.2026 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. 
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 13.12.2021 між ТОВ «ФК «Верона» та відповідачем укладено кредитний договір № 2029325, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 3000,00 грн. на строк 22 календарних дня з 13.12.2021 по 03.01.2022 та зі сплатою процентної ставки в розмірі 1,90 %.
Відповідно до пункту 1.8 договору, кредит надається позичальнику за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи у мережі Інтернет на веб-сайті кредитодавця.
Підпунктами 9.4.3.1, 9.4.3.2 пункту 9.4.3 кредитного договору сторони погодили, що у випадку несплати позичальником заборгованості за кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей договір вважатиметься автоматично продовженим (автопролонгованим), а строк користування кредитом - продовженим на період часу з дати (дня) наступної за запропонованою датою повернення кредиту і до спливу 10 календарних днів включно. В період автопролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 2,9 % від суми кредиту в день. В даному випадку продовження строку користування кредитом та автоматичне продовження (пролонгація) дії договору може застосовуватися неодноразово, але не більше ніж 50 календарних днів в сукупності такої пролонгації 
До підписання кредитного договору, відповідач ознайомився і підписав електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «G4267» паспорт споживчого кредиту.
Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «G4267».
Із клопотання відповідача вбачається, що він не оспорює укладення кредитного договору та отримання кредиту в розмірі 3000,00грн., а відтак ці обставини відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України додатковому доказуванню не потребують.
Набуття права вимоги заборгованості за кредитним договором позивач договором № 1-01/12/2023 про відступлення права вимоги від 01.12.2023, укладеним з ТОВ «ФК «Верона», відповідно до якого ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право вимоги за кредитним договором №209325 від 13.12.2021, укладеним з відповідачем, заборгованість по якому складає 8604,00 грн., що підтверджується витягом з Реєстру боржників від 01.12.2023.
Випискою з особового рахунка за кредитним договором №209325 від 13.12.2021, яка за своїм змістом є розрахунком заборгованості, позивач підтвердив, що за період з 13.12.2021 по 20.02.2026 заборгованість ОСОБА_1 складає 8604,00 грн., з якої 3000,00 грн. прострочене тіло кредиту та 5604,00 грн. відсотки.
У зв`язку із непогашенням в добровільному порядку заборгованості позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів, як кредитора.
Відповідач у підтвердження призову його на військову службу в особливий період надав копію військового квитка та довідку військової частини від 18.05.2026 №08/782. 
Правове обґрунтування та мотиви суду.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Частиною першою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.
Неповідомлення позичальнику про відступлення права вимоги не звільняє його від виконання обов`язку за кредитним договором.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що між первісним кредитором та відповідачем був укладений кредитний договір відповідно до якого останньому видано кредит в розмірі 3000,00 грн., який в обумовлений сторонами договору строк повернутий не був. Укладення кредитного договору, отримання в кредит грошових коштів та їх неповернення відповідач не оспорює.
За такого, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача кредиту в розмірі 3000,00 грн.
При вирішенні позову в частині стягнення відсотків суд виходить з наступного.
Як слідує з клопотання відповідача він заперечує проти стягнення з нього відсотків, оскільки він є військовослужбовцем та проходить військову службу. 
Суд зазначає, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У статті 1, 2 наведеного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. 
Верховний Суд у постанові від 15.07.2020 у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
На підтвердження обставин поширення на нього положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач ОСОБА_3 до клопотання додав копію військового квитка серії НОМЕР_1 , згідно якого він з 15.05.2025 призваний у Збройні Сили України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію»; довідку військової частини НОМЕР_2 від 18.05.2026 № 118/782, згідно якої він призваний на військову службу під час мобілізації у особливий період та проходить військову службу у Державній прикордонній службі України по теперішній час.
Враховуючи, що відповідач має статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто не може застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом, підстави для стягнення з нього відсотків в розмірі 5604,00 грн. відсутні.
Таким чином, так як у відповідача відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом, з нього на користь позивача підлягає стягненню лише заборгованість по тілу кредиту, що становить 3000,00 грн.
Так як позов задоволено частково, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 928,11 грн. (2422,40 х 34,86)
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, яка понесена позивачем в розмірі 13000,00 грн., суд враховує вимоги статей 137, 141 ЦПК України та критерії розумності і співмірності.
Також суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах № 905/1795/18, № 922/2685/19, згідно яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Надавши оцінку доказам щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та зважаючи на те, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, невеликий обсяг наданих доказів у справі, її розгляд в порядку спрощеного провадження, часткове задоволення позову а також врахування необхідність дотримання критеріїв розумності і справедливості, суд вважає достатнім розміром відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд 
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором № 12029325 від 13.12.2021 в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.), а також судовий збір в сумі 928,11 грн. (дев`ятсот двадцять вісім гривень 11 коп.) та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.).
У іншій частині вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», код ЄДРПОУ 44002941, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, інше нежитлове приміщення 1008;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 13.07.2026.

Суддя І.В.Коваленко