Справа № 197/205/26
Провадження № 2/177/1006/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
20 липня 2026 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Лященко В.В.
за участю секретаря судового засідання Дятел К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №197/205/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» (далі - ТОВ «ІННОВА-НОВА») звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , вказавши, що 06.06.2025 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір надання грошових коштів у кредит № 8452010625 у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених статтями 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Строк позики складав 360 днів, стандартна процентна ставка - 1,0% на день. Позикодавець свої зобов`язання виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. Відповідач умови кредитного договору не виконувала, тому станом на день звернення до суду утворилася заборгованість у загальній сумі 19 573,36 грн., з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9 880,96 грн. - заборгованість за процентами, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, також просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 03.03.2026 справу передано за територіальною підсудністю до Криворізького районного суду Дніпропетровської області. 
Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 25.03.2026 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Витребувано у АТ «ПУМБ» документи завірені належним чином, які підтверджують факт перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» за допомогою надавача послуг ТОВ ФК "Контрактовий дім" та отримання ОСОБА_1 грошових коштів у позику відповідно до умов Договору надання грошових коштів у позику №8452010625 від 06.06.2025 року – у розмірі 10 000,00 грн, а саме виписки з карткових рахунків, які перебувають у АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за 06.06.2025.
31.03.2024 та 21.04.2026 на адресу суду надійшли витребувані судом документи. 
20.04.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що ордер виданий адвокатом Андрущенком М.В., взагалі не містить підпису адвоката, наявне лише скановане зображення підпису що свідчить про відсутність належних повноважень представника позивача. Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що наявна в матеріалах справи паперова роздруківка кредитного договорю створювалася у порядку визначеному ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та що саме такий правочин підписувався електронним підписом уповноважених на те осіб. Наголошує, що вона не укладала кредитний договір, роздруківку якого долучає представник позивача. Жоден поданий позивачем доказ не підтверджує, що саме цю редакцію договору вона розуміла та узгодила із позивачем. Переконливих доказів належності саме їй зазначеного «одноразового ідентифікатора» позовна заява не містить. Позивачем не доведено, що саме ці кредитні умови були погоджені відповідачем. Також звертає увагу, що не надано доказів перерахування на її рахунок кредитних коштів (документів первинного банківського обліку). Інформаційне повідомлення надане позивачем вважає неналежним підтвердженням надання їй кредитних коштів. Вказує, що позивач не довів обставини, на яких гуртуються позовні вимоги, зокрема не довів укладення договору позики (кредиту) з нею на умовах, що вказані в наданій копії договору позики, не довів перерахування їй тіла кредиту, не довів розмір фактично наданих у кредит коштів та законність розміру відсотків, які він просить стягнути за період користування кредитними коштами. 
21.04.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній просить позов задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що в договорі погоджені всі істотні умови, відповідач з ними погодилася, розрахунок проведений правильно. 
29.04.2026 ухвалою суду задоволено клопотання відповідача та витребувано у позивача оригінал електронного доказу: договір про надання грошових коштів у позику № 8452010625 від 06.06.2025 укладеного між ТОВ «Іннова нова» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з додатками.
20.05.2026 на адресу суду надійшли витребувані судом документи.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. 
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного.
Клопотання відповідача про повернення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає, оскілки нормами ч. 1 ст. 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, у кількості, що відповідає числу відповідачів та третіх осіб.
Згідно з ч.7 ст. 43 ЦПК України, у разі подання до суду позовної заяви та доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет позивач повинен додати до позовної заяви доказ надсилання копії цих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень ст. 43 ЦПК України.
У разі якщо суд встановлює будь-які недоліки в оформленні позовної заяви, він зобов`язаний застосувати положення ст. 185 ЦПК України та залишити таку заяву без руху із встановленням строку для усунення недоліків.
В даній справі суд відкрив провадження, що підтверджує належність подання позову, а отже відсутність перешкод для його розгляду по суті.
Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, суд дійшов до таких висновків. 
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі частини 1статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом частини 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
На підставі частини 1 та 2статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом частини 1, 2 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Відповідно до частини 3статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно частини 1-4 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Відповідно до частини 7статті 11 Закону України "Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частиною 1статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що 06.06.2025 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір надання грошових коштів у кредит №8452010625, у електронній формі з використанням електронного підпису.
За умовами договору ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності і платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Строк позики складав 360 днів. Стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.6.1 цього Договору, та становить: - 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з  дати укладення цього Договору. В цей період можливе використання Позичальником право користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою. - 0.87% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше). Комісія 15% від суми наданого кредиту. 
Вказаний договір було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором: 2063.
Договір між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 про надання грошових коштів у кредит №8452010625 від 06.06.2025 містить зазначення електронного підпису ОСОБА_1 з одноразовим ідентифікатором 2063.
Частинами другою, четвертою, шостою статті 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.
Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.
Перелік інформації, необхідної для вчинення електронного правочину, визначається законодавством України або за домовленістю сторін.
Відповідно до частини 4статті 14 Закону України «Про електронну комерцію» ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.
Статтею 1 Закону України «Про Електронні довірчі послуги» визначено, що електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.
Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України "Про інформацію" та спеціальний Закон України "Про захист персональних даних".
Статтею 2 Закону України "Про захист персональних даних" визначає, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Підставою для ідентифікації резидентів - громадян України є: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України із штампом реєстрації місця проживання особи (відміткою про прописку).
За змістом анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://finsfera.ua/) зазначено інформацію про позичальника ОСОБА_1 , Паспорт: НОМЕР_2 Дата видачі: 25.10.2021 Орган, що видав: 1264, РНОКПП НОМЕР_1 , адресу реєстрації АДРЕСА_1 , номер особистого електронного платіжного засобу НОМЕР_3 , номер телефону Позичальника НОМЕР_4 .
У матеріалах справи відсутні докази того, що надання персональних даних здійснено не ОСОБА_1 , а іншою особою, що телефонний номер, з використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором договору, ОСОБА_1 не належить.
Верховний суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 провадження № 61-9071св20 зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Також Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 провадження № 61-6066 св 23 погодився з тим, що без введення особою логіна і паролю в інтернет-банкінгу (де він обслуговується), які відомі виключно останньому, здійснення його верифікації, передання ним та отримання відповідачами персональних даних від позивача з метою укладення договору, є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, як і незаконності заволодінням її персональними даними.
Відповідно до п. 3.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_3 .
Перерахування Позичальнику кредитних коштів у розмірі 10 000,00 гривень, в рамках виконання умов Договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної Відповідачем під час укладання Договору.
Факт надання кредиту позивачу підтверджується повідомленням № 20267 від 19.02.2026, відповідно до якого між ТОВ ФК «Контрактовий Дім» та ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 160523/1 від 16.05.2023. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта ОСОБА_1 № НОМЕР_5 від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС на суму 10 000,00 грн. 
Також відповідно до інформації, наданої АТ «ПУМБ» на вимогу ухвали суду, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в банку емітовано картку № НОМЕР_6 . 06.06.2025 на вказаний рахунок зараховано суму коштів в розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку, яка є первинним бухгалтерським документом, та є належним доказом. 
Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Іннова Нова», у відповідача ОСОБА_1 станом на 26.02.2026 наявна заборгованість за тілом кредиту 10 000,00 грн, заборгованість за процентами 9 880,96 грн. 
На підставі рішення загальних зборів учасників змінено найменування юридичної особи: Товариство з обмеженою відповідальністю з «ІННОВА ФІНАНС» на «ІННОВА-НОВА», у зв`язку із чим 08.09.2025 р. відповідні зміни внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Позивача.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Під час розгляду справи судом встановлено, що 06.06.2025 між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір надання грошових коштів у кредит № 8452010625, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 10 000 грн строком на 360 днів.
У зв`язку з тим, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, суму отриманих коштів не повернув, суд дійшов висновку про наявність визначених законом підстав для стягнення з позичальника на користь позивача заборгованості по тілу кредиту у сумі 10 000,00 грн.
Так, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, окрім заборгованості за основним боргом, просить стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 викладено правові висновки про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з п. 2.5 договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору.
Відповідно до п. 2.6.1 договору стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору, та становить:1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього Договору. 0.87% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше).
Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість за договором надання грошових коштів у кредит № 8452010625 від 06.06.2025 склала 19 573,36 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 10 000,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 9 880,96 грн. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, суд виходить з наступного.
22 листопада 2023 року прийнято Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Цим законом доповнено ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Разом з цим, частиною 4 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом слід привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.
У даній справі, кредитний договір № 8452010625 було укладено 06 червня 2025 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому кредитор повинен був привести свою діяльність та документи у відповідності з вимогами цього Закону.
Так, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів 2.5%, протягом наступних 120 днів 1,5%. Однак, перехідні положення законопроекту застосовується, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосується особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частина 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу 1 цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Зазначене вказує на те, що строк встановлений в п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлювався для договорів укладених до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», якщо строк дії договорів продовжувався після набрання чинності Законом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що умови договору щодо встановлення денної процентної ставки вище 1% є нікчемними в силу положень частини 5 статті 8 та частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на таке, відсотки за користування кредитом, на переконання суду, позивачем розраховані правильно з урахуванням ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», та становлять 9 880,96 грн. так як позивачем була застосована для нарахування відсоткова ставка в розмірі 1% в день. 
Оскільки відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за договором надання грошових коштів у кредит № 8452010625 від 06.06.2025, внаслідок чого кредитна заборгованість становить в загальному розмірі 19 573,36 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 9 880,96 грн - сума заборгованості за відсотками, тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано договір про надання правової допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025 року укладений між ТОВ «Іннова Фінанс» та адвокатом Андрущенком М.В., ордер на надання правничої (правової) допомоги; свідоцтво про права на заняття адвокатською діяльністю.
Враховуючи наведене, характер виконаної адвокатом роботи, заперечення відповідача проти розміру витрат на правову допомогу, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 662,40 грн. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, ст.ст.526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд
ухвалив:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» – задовольнити.
Стягнути із  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова, ЄДРПОУ 44127243, кредитну заборгованість за договором надання грошових коштів у кредит № 8452010625 від 06.06.2025 в загальному розмірі 19 573,36 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят три грн тридцять шість коп.) гривень, понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2 662,40 (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн сорок коп.) гривень та 3 000, 00 (три тисячі) гривень на відшкодування витрат на правову допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Лященко