ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 285/959/26
провадження у справі № 2/0285/1240/26
06 серпня 2026 року  м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді…..…………..Літвин О. О.,
секретаря……….........................Клечковської М. М.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за правилами загального позовного провадження
за позовом ОСОБА_1 , поданої в її інтересах адвокатом Кобриною Ніною Володимирівною
до ОСОБА_2 
про відшкодування шкоди, –
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача 18.02.2026 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 150000 грн завданої їй внаслідок ДТП моральної шкоди.
В мотивування позовних вимог зазначила, що 25.11.2025 з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль. Постановою Звягельського міськрайонного суду від 08.12.2025 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Зазначає, що внаслідок ДТП позивач зазнала моральних страждань, пов`язаних із пережитим стресом, порушенням звичного способу життя та необхідністю вирішення наслідків дорожньо-транспортної пригоди. 

В заяві до суду представник позивачки підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Додатково просила стягнути судові витрати, які складаються із судового збору та правової допомоги.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Виклики відповідача про місце і час розгляду справи здійснювалися через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Крім того, інформація про час та місце проведення судового засідання була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним. З урахуванням положень ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.
Правова позиція Європейського суду з прав людини виходить із принципу належної процесуальної обачності (due diligence): сторона, яка знає або повинна знати про існування судового провадження відносно неї, зобов`язана виявляти розумну уважність до його перебігу та вживати заходів для участі в ньому. Неявка такої особи до суду без поважних причин за відсутності будь-яких активних дій з її боку свідчить про самоусунення від участі в процесі, а тому розгляд справи за її відсутності не порушуватиме гарантій ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить такого висновку.
Відповідно до ст.ст.3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
Захист цивільних прав – це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі. 
Так, 25.11.2025 в м. Звягелі Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля Ауді А4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , та автомобіля Ауді А6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , який виїхав на перехрестя на червоне світло та здійснив зіткнення з автомобілем позивача, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 08.12.2025 у справі №285/6603/25  ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Постанова суду є чинною та 19.12.2025 набрала законної сили.
З огляду на наведене, вина відповідача у вчиненні ДТП та заподіянні шкоди встановлена.
Зобов`язання про відшкодування шкоди – це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Виходячи з положень ст.ст.16, 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення – право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. 
Тлумачення ст.23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.
Відшкодування моральної шкоди (втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних особі) у спірних правовідносинах регулюється ст.1167 ЦК України, розмір якої визначається в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань... в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.
Відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Обґрунтовуючи завдану відповідачем моральну шкоду, позивачка у позові вказувала про глибину її душевних переживань, викликаних погіршенням морального стану та необхідністю захищати свої права в судовому порядку. 
Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним та не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що передбачає покладення обов`язку доказування на кожну зі сторін відповідно до її вимог і заперечень та забезпечує всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а обставини, які відповідно до закону мають підтверджуватися певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Збирання доказів у цивільному процесі не є обов`язком суду, а покладається на учасників справи. Важливим елементом принципу змагальності є стандарти доказування, які дають змогу оцінити, наскільки сторони виконали свій обов`язок щодо доказування та чи переконали суд у своїй позиції (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).

Одним із завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Безумовно, позивач понесла душевні переживання внаслідок пошкодження її транспортного засобу, був певним чином порушений її звичайний спосіб життя, для відновлення якого знадобились додаткові зусилля. 
Визначення об`єктивного розміру такої шкоди є неможливим, оскільки ґрунтується на сукупності суб`єктивних факторів та оціночних понять, які не піддаються фізичному чи економічному виміру.
Ступінь вини відповідача є значним, оскільки він свідомо проігнорував заборонний сигнал світлофора та виїхав на перехрестя, грубо порушивши Правила дорожнього руху. Відповідач усвідомлював протиправний характер своїх дій, а також очевидну небезпеку, яку створює проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора для інших учасників дорожнього руху, однак, незважаючи на це, продовжив рух, що й призвело до дорожньо-транспортної пригоди.
Суд враховує, що внаслідок таких дій позивач зазнала моральних страждань, пов`язаних із раптовістю дорожньо-транспортної пригоди, реальною загрозою її життю та здоров`ю, пошкодженням належного їй транспортного засобу, необхідністю організації його ремонту, тривалого вирішення питань щодо відшкодування завданої шкоди та звернення до суду за захистом свого порушеного права. Зазначені обставини об`єктивно спричинили позивачу негативні емоційні переживання, нервове напруження, порушили звичний спосіб життя та вимагали додаткових зусиль для організації повсякденного життя.
Водночас суд бере до уваги, що матеріали справи не містять доказів заподіяння позивачу тілесних ушкоджень чи інших виняткових наслідків, які б свідчили про особливо значний обсяг моральних страждань. Тому заявлений розмір моральної шкоди у сумі 150000 грн є завищеним та не відповідає засадам розумності, виваженості й справедливості.
З огляду на характер допущеного відповідачем порушення, ступінь його вини, який не вчинив жодних дій для відшкодування завданої ним шкоди в добровільному порядку, характер і тривалість моральних переживань позивача, а також керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що справедливим розміром відшкодування моральної шкоди є 75 000 грн.
Така сума не буде надмірним в українському суспільстві та є адекватним тим стражданням, яких зазнала позивач. 
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 3400 грн, на підтвердження чого надано платіжну інструкцію від 12.02.2026 про перерахування адвокату за юридичні послуги.
Як передбачено ч.ч.4,5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи та надані суду документи є підставою для повного їх відшкодування з іншої сторони, адже цей розмір є доведений, необхідним та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено позов частково, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого нею судового збору в розмірі 750 грн. 
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259 ЦПК України, – 
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
завдану їй внаслідок ДТП моральну шкоду в сумі 75 000 грн, 
а також понесені судові витрати: 750 грн судового збору та 3400 грн витрат на правову допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, рішення набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на нього безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 

Головуюча суддя      О. О. Літвин