ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року 

м. Київ

справа №160/10887/25

адміністративне провадження № К/990/24682/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Червоногригорівської селищної ради на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2026 (колегія суддів у складі: головуючого судді Чередниченка В.Є., суддів Іванова С.М., Шальєвої В.А.) у справі №160/10887/25 за позовом Марганецької міської ради до Червоногригорівської селищної ради, Дмитрівської сільської ради про визнання протиправним рішення.
I. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
1. У квітні 2025 року Марганецька міська рада (далі - позивач, міська рада) звернулася до суду з позовом до Червоногригорівської селищної ради (далі - відповідач 1, селищна рада), Дмитрівської сільської ради (далі - відповідач 2, сільська рада), в якому просила визнати протиправним та нечинним рішення Дмитрівської сільської ради народних депутатів Нікопольського району Дніпропетровської області, правонаступником, якої є Дмитрівська сільська рада та Червоногригорівська селищна рада від 12.06.1992 «Про затвердження проєкту формування території Дмитрівської сільської ради народних депутатів».
2. На обґрунтування позовних вимог позивач послався на протиправність оспорюваного рішення з підстав того, що межі Дмитрівської сільської ради визначені з порушенням процедури визначеної законодавством, і не могли встановлюватися жодним чином без залучення інших сусідніх громад, в тому числі, Марганецької міської ради.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
3. Суди попередніх інстанцій установили, що Червоногригорівська селищна рада Нікопольського району Дніпропетровської області 08.06.2017 прийняла рішення №271-21/VІІ «Про добровільне об`єднання територіальних громад», яким вирішено об`єднатися з територіальними громадами: селища Кам`янське, сіл Придніпровське та Мусіївка Придніпровської сільської ради; сіл Борисівка, Дмитрівка, Привільне Дмитрівської сільської ради; селища Червоногригорівка Червоногригорівської селищної ради і Червоногригорівську об`єднану територіальну громаду з центром у селищі Червоногригорівка.
4. 12.06.2020 Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження №709-р, яким визначив адміністративні центри та затвердив території територіальних громад Дніпропетровської області згідно з додатком.
Згідно зі змістом цього додатку територіальні громади межують між собою.
5. На виконання постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 №2200-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизації землі» за завданням відділу землекористування, землеустрою та охороні ґрунтів при Дніпропетровському обласному виконавчому комітеті Дніпропетровським філіалом Української академії аграрних наук інституту землеустрою було розроблено «Проєкт формування території і визначення меж Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області», який був наданий Дмитрівській сільській раді для ознайомлення і затвердження.
6. Відповідно до пункту 1 пояснювальної записки, Проєкт формування території і визначення меж Дмитрівської сільської Ради складено з метою створення територіальних умов для самостійного вирішення його спеціалістами всіх питань місцевого життя, що стосуються життя місцевого населення на підставі законодавства України та повної економічної самостійності.
7. Дмитрівською сільською радою народних депутатів Нікопольського району Дніпропетровської області прийнято рішення від 12.06.1992 «Про затвердження проєкту формування території Дмитрівської сільської ради народних депутатів», яким вирішено затвердити проєкт формування території Дмитрівської сільської ради народних депутатів на загальній площі 16971,5 га з розподілом по землеволодільцям та землекористувачам згідно з додатком № 1.
8. Цим рішенням відбулось визначення меж території Дмитрівської сільської ради, на межі Дмитрівської сільради та міста Марганця. Частина земель, а саме земельні ділянки Марганецької міської ради площею 0,6 га, (кладовище) Марганецького водоканала - 0,6 га (кладовище), Марганецького водоканала площею 51,6 га (очисні споруди), належать до складу земель Марганецької територіальної громади. 
9. Вважаючи, що рішення Дмитрівської сільської ради від 12.06.1992 «Про затвердження проєкту формування території Дмитрівської сільської ради народних депутатів» прийнято з порушенням процедури його прийняття і порушує права позивача, Марганецька міська рада звернулась до суду.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
10. Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 16.12.2025 позов залишив без задоволення.
11. Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач під час розгляду справи не навів суду та не зазначив обставини, що свідчать про те, що оскаржене рішення відповідача протиправно породжує, змінює або припиняє права та обов`язки позивача в сфері публічно-правових відносин.
12. Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 30.04.2026 апеляційну скаргу Марганецької міської ради задовольнив, скасував рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 у справі №160/10887/25 та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Визнав протиправним та нечинним рішення Дмитрівської сільської ради народних депутатів Нікопольського району Дніпропетровської області від 12.06.1992 «Про затвердження проєкту формування території Дмитрівської сільської ради народних депутатів».
13. Скасовуючи рішення суду першої інстанції і задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Дмитрівською сільською радою народних депутатів не було дотримано процедуру встановлення меж її території. Спірне рішення не вплинуло на межі Дмитрівської сільської ради і міста Марганця або будь яких інших адміністративно-територіальних одиниць Дмитрівської сільської ради, однак частина земель, а саме земельні ділянки Марганецької міської ради площею 0,6 га, (кладовище) Марганецького водоканалу - 0,6 га (кладовище), Марганецького водоканала площею 51,6 га (очисні споруди), знаходяться в межах земель Марганецької територіальної громади. 
14. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність висновків суду першої інстанції про те, що саме на виконання постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 №2200-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизації землі» за завданням відділу землекористування, землеустрою та охороні ґрунтів при Дніпропетровському обласному виконавчому комітеті Дніпропетровським філіалом Української академії аграрних наук інституту землеустрою було розроблено «Проект формування території і визначення меж Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області», оскільки зміст цієї постанови Верховної Ради України таких приписів не містить.
ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ, ЗАПЕРЕЧЕНЬ НА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ
15. Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, Червоногригорівська селищна рада оскаржила її у касаційному порядку, просила скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
16. Як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на положення пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, яке передбачає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
На обґрунтування цієї підстави скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, а саме, застосував частину першу статті 2, частину першу та другу статті 5, пункту 9 частини п`ятої статті 160 та частину другу статті 264 КАС України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13.08.2020 у справі №369/3756/16-а, від 14.03.2023 у справі №140/13065/21, від 09.04.2024 у справі №180/1173/16-а, від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17, від 30.01.2025 у справі №580/1503/24 щодо встановлення наявності реального порушення прав або інтересів позивача, їх безпосередній зв`язок з оскаржуваним актом та юридичну заінтересованість особи, яка звернулася до суду.
17. Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов у цій справі, фактично визнав наявність порушеного права позивача без встановлення того, яке саме суб`єктивне право чи охоронюваний законом інтерес позивача було порушено спірним рішенням у сфері публічно-правових відносин, та як саме це рішення було застосоване або могло бути застосоване до позивача, якими доказами підтверджується входження відповідних ділянок до меж міста Марганця, а також у чому полягає безпосередній негативний вплив оскаржуваного акта на позивача на момент звернення до суду.
18. Одночасно, як на підставу касаційного оскарження, скаржник покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що на цей час відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах пункту 2 частини першої статті 102 Земельного кодексу УРСР від 18.12.1990 №561-XII у взаємозв`язку із пунктом 4 Положення про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 12.03.1981 №1654-X у спорі про правомірність затвердження у 1992 році проєкту формування території і визначення меж уже існуючої сільської ради, розробленого в межах планово-картографічних матеріалів відповідної адміністративно-територіальної одиниці, без встановлення меж у натурі та без утворення нових землеволодінь за рахунок земель запасу.
19. Відповідач 1 у касаційній скарзі доводить, що Дмитрівська сільська ради народних депутатів Нікопольського району Дніпропетровської області діяла в межах своїх повноважень, що були передбачені діючим законодавством на час спірних правовідносин. Зазначає, що проєкт формування території і визначення меж Дмитрівської сільської Ради складено з метою створення територіальних умов для самостійного вирішення його спеціалістами всіх питань місцевого життя, що стосуються життя місцевого населення на підставі законодавства України та повної економічної самостійності. 
20. Скаржник зауважує, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що Проєкт формування території і визначення меж Дмитрівської сільської ради розроблявся Дніпропетровським філіалом Української академії аграрних наук інституту землеустрою під контролем відділу землекористування, землеустрою та охороні ґрунтів Дніпропетровського обласного виконавчого комітету виключно в межах планово-картографічних матеріалів окремої сформованої адміністративно-територіальної одиниці Нікопольського району, без залучення території інших адміністративних одиниць, у тому числі території міста обласного значення Марганець. Вважає, що на місцевому рівні землеустрою, тобто в межах однієї адміністративної одиниці, узгодження документації із землеустрою з іншими адміністративно-територіальними одиницями не передбачене. Проєкт формування територій узгоджено з органом Держкомзему по територіальній належності (на час затвердження - головним інженером землевпорядником Нікопольського району). Проєкт формування території Дмитрівської сільської ради народних депутатів, затверджений спірним рішенням, на межі Дмитрівської сільради та міста Марганця або будь яких інших адміністративно-територіальних одиниць не вплинув. Зауважує, що спірне рішення не порушує права та інтереси позивача.
21. Позивач у відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на законність і обґрунтованість постанови суду апеляційної інстанції, просить залишити її без змін, а касаційну скаргу Червоногригорівської селищної ради залишити без задоволення. 
Позивач вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Дмитрівська сільська рада, приймаючи оскаржуване рішення, порушила процедуру встановлення меж її території. Вважає, що спірне рішення вплинуло на межі Марганецької територіальної громади і має з нею узгоджуватися.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
22. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з такого.
23. Статтею 144 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
24. Отже, Основний Закон України встановлює право органу місцевого самоврядування приймати обов`язкові до виконання рішення на їхній території, водночас обмежує компетенцію такого органу межами, визначеними законом.
25. Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
26. На час прийняття відповідачем 2 оспорюваного рішення земельні відносини були врегульовані Земельним кодексом Української РСР від 18.12.1990 №561-ХІІ. 
27. Приписи пунктів 13, 15 Земельного кодексу Української РСР визначали, що Обласні Ради народних депутатів, їх виконавчі комітети в межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, на території області: змінюють межі районів у зв`язку з передачею територій селищних і сільських Рад та окремих населених пунктів у межах області; вирішують інші питання в галузі земельних відносин в межах своєї компетенції.
28. Питання адміністративно-територіального устрою Української РСР на час прийняття оспорюваного рішення були врегульовані Положенням про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою Української РСР, затвердженим Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 12.03.1981 №1654-X (далі - Положення №1654-X, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
29. Згідно з пунктом 4 Положення №1654-X утворення і ліквідація сільрад, встановлення і перенесення їх адміністративних центрів, встановлення і зміна меж сільрад проводяться виконавчим комітетом обласної Ради народних депутатів за поданням виконавчих комітетів відповідних районних, міських (міст обласного підпорядкування) Рад народних депутатів.
30. Аналіз наведених норм свідчить про те, що за нормами, що діяли на момент прийняття оскарженого рішення Дмитрівською сільською радою народних депутатів, саме до компетенції обласної Ради народних депутатів належало прийняття рішень щодо земельних відносин та з питань адміністративно-територіального устрою в межах території відповідної ради.
31. При цьому, необхідною умовою для встановлення і зміни меж сільрад, виконавчим комітетом обласної Ради народних депутатів, є наявність подання виконавчих комітетів відповідних районних, міських (міст обласного підпорядкування) Рад народних депутатів.
32. За обставинами цієї справи спірне рішення, яким затверджений проєкт формування території Дмитрівської сільської ради народних депутатів, було прийнято Дмитрівською сільською радою народних депутатів.
Суд апеляційної інстанції також встановив відсутність подання виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради народних депутатів до Дніпропетровської обласної Ради народних депутатів про встановлення і зміну меж сільради.
33. Однак, за наведеними вище нормами, на час прийняття оспорюваного рішення Дмитрівська сільська рада народних депутатів Нікопольського району Дніпропетровської області не мала повноважень на прийняття рішення щодо земельних відносин та з питань адміністративно-територіального устрою в межах території відповідної ради.
34. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 102 Земельного кодексу Української РСР від 18.12.1990 №561-ХІІ проєкти утворення нових землеволодінь і землекористувань після погодження із заінтересованими власниками землі та землекористувачами розглядаються і затверджуються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
35. Водночас, суд апеляційної інстанції встановив відсутність доказів дотримання Дмитрівською сільською радою народних депутатів вимог цієї норми, відповідачі не надали до суду доказів здійснення такого погодження з Марганецькою територіальною громадою. Однак за обставинами цієї справи частина земель належала саме позивачу. 
36. Ураховуючи наведені встановлені судами обставини, колегія суддів вважає обґрунтованим рішення суду апеляційної інстанції про прийняття оспорюваного рішення з порушенням зазначених вище правових норм, а отже є протиправним і нечинним.
37. Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції слушно звернув увагу на те, що до спірних правовідносин не застосовні Закон України «Про місцеве самоврядування», що набрав чинності 12.06.1997, Земельний кодекс України, що набрав чинності 25.10.2001, Закон України «Про землеустрій», що набрав чинності 22.05.2003, оскільки ці нормативні акти були прийняті за часом пізніше, ніж прийнято оспорюване рішення, а отже поширюються на ті відносини, які виникли після набрання ними чинності та не мають зворотної дії в часі.
38. Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача-2 на положення постанови Верховної Ради Української РСР «Про земельну реформу» від 18.12.1990 №563-ХІІ, що діяла на час прийняття оскарженого рішення, яке передбачало, що до компетенції сільської ради належало прийняття рішень щодо земельних відносин та з питань адміністративно-територіального устрою в межах території відповідної ради, враховуючи наступне.
39. Здійснення земельної реформи згідно з пунктом 2 цієї Постанови покладено на обласні, районні, міські, селищні і сільські Ради народних депутатів і Раду Міністрів Української РСР. 
40. Однак відповідно до пункту 3 цієї Постанови місцеві ради народних депутатів мали право провести інвентаризацію земель усіх категорій, а не самостійно визначити для себе межи території відповідної ради.
41. З огляду на встановлені обставини у цій справі, зокрема, що спірне рішення стосується частини земель, які належать до складу земель Марганецької територіальної громади, зокрема, земельні ділянки Марганецької міської ради площею 0,6 га, (кладовище) Марганецького водоканала - 0,6 га (кладовище), Марганецького водоканала площею 51,6 га (очисні споруди), суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірне рішення Дмитрівської сільської ради народних депутатів, яким відбулось визначення меж території Дмитрівської сільської ради, на межі Дмитрівської сільради та міста Марганця вплинуло на права Марганецької територіальної громади.
42. Колегія суддів не приймає доводи скаржника про те, що саме на виконання постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 №2200-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизації землі» за завданням відділу землекористування, землеустрою та охороні ґрунтів при Дніпропетровському обласному виконавчому комітеті Дніпропетровським філіалом Української академії аграрних наук інституту землеустрою було розроблено «Проєкт формування території і визначення меж Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області», оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, зміст наведеної постанови Верховної Ради України таких приписів не містить.
43. Ураховуючи, встановлені судом апеляційної інстанції обставини щодо порушення Дмитрівською сільською радою народних депутатів процедури при встановленні меж території Дмитрівської сільської ради народних депутатів, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для скасування оспорюваного рішення як такого, що прийняте з порушенням встановленої процедури прийняття рішення. 
44. Колегія суддів не приймає доводи скаржника про переоцінку доказів стосовно належності земель до Марганецької територіальної громади, оскільки Суд касаційної інстанції за правилами частини другої статті 341 КАС України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
45. З цих підстав Верховний Суд констатує, що викладений судом апеляційної інстанції висновок про наявність підстав для задоволення позову у справі, яка розглядається, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та дотриманні норм процесуального права, а прийняте ним рішення є законними і обґрунтованими й скасуванню не підлягає.
46. За правилами пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
47. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
48. Провівши касаційний розгляд справи у межах доводів касаційної скарги, які слугували підставою для відкриття касаційного провадження у справі, та повноважень касаційного суду, визначених статтею 341 КАС України, Верховний Суд дійшов висновку про те, що суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального та не допустив порушення норм процесуального права, які могли б зумовлювати скасування оскарженої у цій справі постанови, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому підстав для його скасування та задоволення касаційної скарги не вбачає.
Керуючись статтями 340, 341, 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Червоногригорівської селищної ради залишити без задоволення.
Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2026 у справі №160/10887/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб