РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

26 червня 2026 року 	Справа № 160/5135/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Конєвої С.О. 	 	
при секретарі судового засідання	Деркач О.В.	 	
за участю представників сторін: 	 	 	
від позивача: від відповідача: 	Куценко Ю.М.  Коваленко В.В., Шарамок І.В. 	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «ЕРЛАН» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0653430712, №0653410712 від 03.12.2025р., - 
УСТАНОВИВ:
04.03.2026р. Приватне акціонерне товариство «ЕРЛАН» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та просить: 
1) визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача:
- №0653430712 від 03.12.2025р. щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства, у розмірі 12999 308,10 грн.;
- №0653410712 від 03.12.2025р. щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 13 688 085 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за оспорюваним податковими повідомленнями-рішеннями йому було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства, разом із штрафними санкціями у розмірі 12 999 308,10 грн, та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) разом із штрафними санкціями у розмірі 13 688 085 грн., на підставі висновків контролюючого органу про порушення п.44.1, п.44.2 ст.44 та п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, викладених в акті перевірки від 17.10.2025р. у зв`язку з встановленим у ході проведення перевірки нереальності господарських операцій між позивачем і ТОВ «Агро-ТОВ» на загальну суму 65 702 810,88 грн; за період - липень 2019, серпні 2019 та вересень 2019 року, з посиланням на опис цих порушень в акті перевірки від 26.11.2019, складеному за результатами документальної позапланової виїзної перевірки позивача по взаємовідносинам з ТОВ «Агро-ТОВ», за висновками якого було встановлено здійснення позивачем нереальних господарських операцій з ТОВ «Агро-ТОВ» по ланцюгу придбання та постачання товару - пшениці та ячменю, що унеможливило встановлення перевіряючими реального джерела походження товару, встановлення згідно інформаційних баз контролюючих органів та Єдиного реєстру податкових накладних ланцюгу постачання товарів, які були поставлені в адресу позивача – від ТОВ «АГРО-ТОВ», яке здійснювало придбання у ФГ «АГРАРНІ ЕКОЛОГІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ», а те, відповідно, у ТОВ «АКСОН ДНЕПР», а те – у «СЕМВІН ЛТД», які згідно ЄДРСР є фігурантами кримінальних проваджень, та щодо яких проведеним контролюючим органом аналізом фінансово-господарської діяльності встановлено відсутність пшениці та ячменю, необхідних умов для ведення господарської діяльності, транспортних засобів у необхідній кількості, відсутність ведення бухгалтерського обліку, не підтвердження операцій стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження, майна, проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання з метою штучного формування податкового кредиту, не мають реального товарного характеру, та встановлення при аналізі Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12.04.2023 по справі №522/13342/22, згідно якої засновниця та керівниця ТОВ "Агро-ТОВ" ОСОБА_1 в період лютий-березень 2019 року скоїла кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.205-1 КК України (внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, за попередньою змовою групою осіб, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості) із зазначенням контролюючим органом про те, що в цей період засновником та директором була ОСОБА_1 , тому, контролюючий орган зробив висновок, що фактично позивач з ТОВ «Агро-ТОВ» та по ланцюгу постачання здійснив безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції і складено первинні документи всупереч нормам законодавства, документи, оформлені позивачем із вказаним контрагентом-постачальником щодо придбання згаданого вище товару були спрямовані винятково на зменшення бази оподаткування ПДВ та податку на прибуток, не мають під собою розумної, економічно-обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети у зв`язку із обізнаністю підприємства з усіма ключовими моментами на кожному етапі постачання/продажу. Позивач вважає оспорювані рішення контролюючого органу протиправними, такими, що порушують право позивача на податковий кредит, закріплене п.198.1 ст.198 ПК України, та на формування та збільшення витрат згідно пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України, зазначив, що питання взаємовідносин позивача та ТОВ «Агро-ТОВ» вже було предметом документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Агро-ТОВ» за період з 01.07.2019 по 31.08.2019 року, за результатами якої було складено акт №12774/04-36-05-09/246616119 від 26.11.2019 та встановлені порушення у зв`язку із встановленим фактом нереальності господарських відносин між позивачем і ТОВ «Агро-ТОВ» на загальну суму 65 702 810,88 грн., на підставі яких контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення–рішення №0010910509, №0010920509 від 28.12.2019, які були оскаржені в судовому порядку та за результатом розгляду яких рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі №160/3516/20, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, позовна заява ПРАТ «ЕРЛАН» була задоволена повністю, згадані податкові повідомлення-рішення були скасовані, та судами було встановлено реальність виконання умов договорів та подальше використання товарів у власній господарській діяльності позивача, обставини, встановлені в судовому рішенні у справі №160/3516/20 є преюдиціальними відповідно до частини 4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України і не потребують доведення в новому (майбутньому) судовому процесі, про що свідчать і висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 06.09.2022 у справі №640/10625/21. Також позивач вказав і на те, що реальність господарських операцій із ТОВ «Агро-ТОВ» підтверджена первинними бухгалтерськими документами, а саме: договорами поставки №ПШЕ01-07/19 від 01.07.2019 з урахуванням Специфікацій № 1, № 2, № 3, № 4, №5, № 6, №7 на поставку пшениці та №ЯЧЕ29-07/19 від 29.07.2019 з урахуванням Специфікацій №1 на поставку ячменю, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, рахунками на оплату, зареєстрованими у ЄРПН податковими накладними, які не були зупинені та пройшли відповідний моніторинг з боку податкового органу, свідоцтвами про якість зерна, довідками про походження товару, оплатою за придбаний ячмінь платіжним дорученням №080091 від 09.08.2019р, оплатою за придбану пшеницю частково платіжними дорученнями №080091 від 09.08.2019р, №080363 від 22.08.2019 та №090298 від 19.09.2019, а іншу частину заборгованості погашено шляхом відступлення права вимоги ТОВ «Міра Трейд Сервіс» за Договором про відступлення права вимоги № 528 від 01.11.2020 з подальшим зарахуванням зустрічних однорідних вимог на підставі Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.11.2020 року, даними фінансової звітності позивача, подальшою реалізацією позивачем придбаних у ТОВ «Агро-ТОВ» пшениці та ячменю за договорами договорів комісії № ЕТЕ01 0719 від 01.07.2019 та № ЕЕР29-07/19 від 29.07.2019 на експорт через комісіонера ТОВ «Міра Трейд Сервіс», що підтверджується звітами комісіонера, митними деклараціями, актами здачі-приймання робіт, рахунками на оплату, зареєстрованими податковими накладними, копіями укладених комісіонером зовнішньоекономічних контрактів з нерезидентами, та свідчить про причинно-наслідковий зв`язок понесених витрат на придбання запасів (пшениці та ячменю) з власною господарською діяльністю позивача та отримання економічної вигоди у вигляді доходів, свідчить про рух активів та зміни у майновому стані позивача, що є достатнім підтвердженням реальності таких господарських операцій та юридичної сили первинних документів, складених під час проведення таких господарських операцій і спростовує доводи відповідача про зворотне. Також позивач вказав і на те, що є припущенням твердження контролюючого органу щодо неможливості виконання ТОВ "Агро-ТОВ" і його контрагентами по ланцюгу постачання товару господарських операцій тільки на підставі аналізу даних податкової інформації, що розміщується в інформаційних базах даних ДПС, ЄРПН без надання будь-якого документального підтвердження, без проведення перевірок, актів звірок вказаних контрагентів та фіксації фактів порушень у відповідних актах, що підтверджено і правовими висновками, які містяться постанові Верховного Суду від 17.05.2022 року у справі № 808/2099/17, порушення певними контрагентами у ланцюгу постачання товару податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності, не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару вимог законодавства щодо формування, зокрема, податкового кредиту, врахуванням витрат під час визначення об`єкта оподаткування, тому покупець товару (яким у даному випадку є позивач) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту за можливу неправомірну діяльність його контрагентів з урахуванням реєстрації у ЄРПН податкових накладних за такими господарськими операціями та сплати сум ПДВ у складі вартості товару, у позивача відсутня можливість перевірки матеріально-технічної бази контрагентів, відстежувати та аналізувати факти придбання та оприбуткування поставленого товару безпосередньо самим постачальником та/або всіма іншими постачальниками по ланцюгу поставок такого товару від виробника, вивчати податкову характеристику постачальника, контролюючим органом не наведено доказів укладання позивачем із ТОВ «Агро-ТОВ» вказаних договорів з умислом на їх укладання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства; їх намірів на ухилення від оподаткування, безтоварність операції, неможливість її вчинення в силу відсутності основних засобів, персоналу тощо, наявністю заборони в п. 86.7 ст. 86 ПК України застосування до платника податків негативних правових наслідків до моменту встановлення контролюючим органом порушення податкового законодавства з боку його контрагента та донарахування контрагенту податкового зобов`язання в порядку статті 54 ПКУ і його узгодження у встановленому законом порядку, відсутністю обов`язку суду згідно ч. 6 та 7 ст. 78 КАСУ врахувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12.04.2023 у справі №522/13342/22, оскільки ця ухвала не містить висновку про протиправну діяльність ТОВ «Агро-ТОВ» та позивача, не встановлює обставин щодо позивача, зокрема, щодо його обізнаності про можливі порушення законодавства з боку ТОВ «Агро-ТОВ», у ній не досліджувались обставини щодо складання та підписання первинних документів уповноваженою особою позивача у відповідності вимог до первинних документів, що, в свою чергу, виключає будь-які юридичні наслідки для позивача про що свідчать і правові висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, отримання нотаріально засвідченої, що зареєстрована в реєстрі за №2348 від 08.08.2019, заяви директора ТОВ «Агро-ТОВ» Шестопал Г.П., яка підтверджує здійснення нею господарської діяльності ТОВ «Агро-ТОВ», укладення договорів з позивачем та поставки товарів за договорами поставки № ПШЕ01-07/19 від 01.07.2019 р. та від 29.07.2019 р. № ЯЧЕ29-07/19. З огляду на все викладене, на переконання позивача, здійснюючи господарські операції з вказаним контрагентом, він діяв розумно, добросовісно із належною обачністю, послався на принцип індивідуальної відповідальності, який закріплений у статті 61 Конституції України, на презумпцію добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника, з покладанням обов`язку доказування на податковий орган, про що зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» та відповідає положенням ч.2 статті 77 КАС України.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представники відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позов, поданому 09.04.2026 через систему «Електронний Суд», просили у задоволенні даного адміністративного позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що проведеною відповідачем документальною позаплановою виїзною перевіркою позивача по взаємовідносинам з ТОВ «Агро-ТОВ», за результатами якої складено акт перевірки від 26.11.2019 з висновками про порушення позивачем вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Агро-ТОВ», не підтверджено взаємовідносини з останнім за період з 01.07.2019 по 31.08.2019, оскарження позивачем в судовому порядку винесених контролюючим органом на підставі згаданого акту податкових-повідомлень рішень від 28.12.2019 №0010910509, від 28.12.2019 №0010920509 та винесення, за результатами такого оскарження, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі №160/3516/20, яке залишено без змін Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020, за яким вказані ППР були визнані протиправними. Проте, як зазначили представники відповідача у відзиві на позов та у судовому засіданні, при аналізі податкової інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 12.04.2023 по справі №522/13342/22 (провадження №1-кп/522/1331/23) засновниця та керівниця ТОВ "Агро-ТОВ" в період лютий-березень 2019 року скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.205-1 КК України (внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, за попередньою змовою групою осіб, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості), у лютому 2019 року у ТОВ "Агро-ТОВ" здійснено заміну керівника та засновника на ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), договір, видаткові накладні, ТТП між позивачем та ТОВ "Агро-ТОВ" складено саме з ОСОБА_1 , а в акті перевірки від 26.11.2019 відсутні матеріали щодо непричетності ОСОБА_1 та вирок Приморського районного суду м.Одеси від 12.04.2023 по справі №522/13342/22 (провадження №1-кп/522/1331/23), отже, під час оскарження судом всебічно не було досліджено та не було враховано всі обставини, описані в акті перевірки від 26.11.2019, тому згідно протоколу від 02.10.2025 №540/04-36-07-12/24616119 рішенням комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок, було вирішено врахувати результати порушення в частині неправомірного завищення податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 10 950 469 грн. під час складання акту документальної планової виїзної перевірки позивача за період з 01.10.2018 – 30.06.2025 від 17.10.2025р. Також представники відповідача зазначили, що за висновками постанови ВП Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.205 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юстиції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. У даному випадку, представники відповідача вважають, що такі конкретні обставини вказаною ухвалою суду були встановлені, оскільки ухвалою вищенаведеного суду було встановлено фіктивність реєстрації згаданого вище підприємства-постачальника позивача та відсутність факту здійснення її керівником-директором господарських операцій з усіма його контрагентами. Щодо прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень про збільшення ПДВ на 13 688 085 грн., збільшення податку на прибуток на 12 999 308,10 грн. представник відповідача зазначив, що у результаті аналізу ланцюгу постачання товарів, отриманих позивачем від ТОВ «Агро-ТОВ» за перевіряємий період згідно наявних баз даних ДПС України, з урахуванням інформації, наведеної в ухвалі суду, не встановлено подальшого ланцюга постачання від постачальників товарів, тобто неможливо дослідити походження товарів, а саме: від ТОВ «СЕМВІН ЛТД», ТОВ «АКСОН ДНЕПР», ФГ «Аграрні екологічні технології», ТОВ «Агро-ТОВ» до ПрАТ «ЕРЛАН», тобто, на переконання, перевіряючих, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначеному абз.5 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу. За викладеного, відповідач вважає, що господарська операція позивача з ТОВ «Агро-ТОВ» у липні та серпні 2019р. (періоди включення до ПК липень, серпень та вересень 2019 року) не відбулася, позивачем допущено порушення вимог ст.44, 134 та 198 ПК України внаслідок чого було занижено податок на прибуток всього в сумі 9 855 421,00 грн. та занижено податкові зобов`язання з ПДВ в сумі 10 950 468,00 грн. Окрім того, відзив на позов обґрунтований і численною судовою практикою Верховного Суду, перелік якої, наведений у відповідному відзиві на позов. 
10.05.2026 позивачем через систему «Електронний Суд» було подано відповідь на відзив на позов, у якому позивач зазначив що як на час перевірки, так і на момент розгляду справи у відповідача ухвала Приморського районного суду Одеси від 12.04.2023 по справі №522/13342/22, із зазначенням в ній відомостей про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України, саме ОСОБА_1 (у ній зазначено – ОСОБА_4) як засновницею та директором ТОВ "Агро-ТОВ", відсутня, що робить висновки контролюючого органу із посиланням на вказану ухвалу припущеннями, ні в ст. 20, ні в главі 8 ПК України не передбачено право контролюючого органу, який повинен діяти відповідно до ст. 19 Конституції України, проводити перевірки з питань, які вже були предметом перевірки, що робить протиправними дії по проведенню такої перевірки, складанню акту перевірки із зазначеннями в них порушень та протиправними податкові повідомлення-рішення, винесені за результатами такої перевірки, контролюючим органом згідно із пп.83.1.4 п. 83.1 ст. 83 ПК України не враховано для висновків перевірки судові рішення, прийняті у справі № 160/3516/20 за участю контролюючого органу, які є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, якими встановлено факт реальності господарських операцій позивача із ТОВ «Агро-ТОВ», єдиною підставою для визначення порушень з боку позивача є посилання на згадану ухвалу Приморського районного суду м.Одеси, яка не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, про що зазначає Верховний Суд у постановах від 31.07.2018 у справі № 808/1507/16 та від 08.11.2018 у справі № 826/15028/17 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, пояснення «ОСОБА_4» у згаданій Ухвалі не спростовують передбачену ч.1 та ч.2 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань» презумпцію достовірності та використання відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «АГРО-ТОВ» та єдиного учасника та керівника ОСОБА_1 , як на дату здійснення господарських операцій, складання акту перевірки від 26.11.2019, прийняття судових рішень у справі № 160/3516/20, так і на дату розгляду цієї справи, презумпцію правочинів відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України укладених між позивачем та ТОВ «Агро-ТОВ», які не визнано в судовому порядку недійсними та їх недійсність не встановлена законом; наявність реєстрації ТОВ «АГРО-ТОВ» як платника податку на додану вартість та реєстрацію контролюючим органом податкових накладних, зміст заяви ОСОБА_1 від 08.08.2019, наявність у ТОВ «АГРО-ТОВ» банківського рахунку, свідчить про верифікацію та ідентифікацію клієнта, тобто ТОВ «АГРО-ТОВ» та його уповноваженого представника – керівника – Шестопал Г.П. відповідно до п.37, 38 Глави 3 «Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів», затвердженої Постановою Національного банку України від 12.11.2003 № 492, наявність та використання із «Порядком обміну електронними документами з контролюючими органами», затвердженим наказом Міністерством фінансів України №557 від 06.06.2017р. ОСОБА_1 при здійсненні взаємовідносин з контролюючим органом згідно кваліфікованого електронного підпису, яким було підписано податкові накладні, відсутні будь-які претензії контролюючого органу до обліку, звітності та документів, в тому числі первинних, які були надані до перевірки позивачем, не встановлено жодних недоліків оформлення, встановлення контролюючим органом різних ланцюгів постачання в акті перевірки від 26.11.2019 та в акті перевірки від 17.10.2025 на підставі баз даних ДПС України та ЄРПН, що також свідчить про неспроможність та недостовірність відомостей цих баз даних ДПС України та ЄРПН для встановлення об`єктивного та достовірного ланцюгу постачання товару без здійснення перевірки фінансово-господарської діяльності причетних, на думку контролюючого органу, до такого ланцюга постачання платників податків, відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем через можливість залучення таким контрагентом вказаних ресурсів у різні законні способи, з чим погоджується Верховний Суд у постановах від 09.02.2022 у справі № 640/9476/19, від 17.04.2018 у справі №826/14549/15, від 06.02.2018 у справі № 816/166/15-а, від 13.08.2020 у справі № 520/4829/19, від 21.10.2020 у справі № 140/1845/19, не має значення для справи той факт, що ФГ «Аграрні Екологічні Технології», ТОВ «АКСОН ДНЕПР» та «СЕМВІН ЛТД» є фігурантами кримінальних проваджень №32020100110000001 від 03.01.2020 та №42020101090000055 від 24.06.2020, оскільки вироків або ухвал про звільнення осіб від кримінальної відповідальності по вказаним кримінальним провадженням ЄДРСР не містить та з 2020 року не була встановлено причетність позивача, його посадових осіб чи працівників до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, та згідно ст. 61 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, безпідставними є посилання контролюючого органу на наведені ним висновки Верховного Суду, оскільки взаємовідносини в зазначених справах та цій справі не являються подібними.
15.05.2026 відповідачем через систему «Електронний Суд» було подано заперечення та відповідь на відзив, в якому відповідач зазначив про правомірність проведення документальної планової перевірки позивача, обов`язковість для врахування судом згідно ч.6 ст. 78 КАСУ ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12.04.2023, обов`язок суду вирішити справу відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, у разі, якщо суд дійде висновку, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої справи із посиланням на висновок Великої Палати Верховного суду у постанові від 10.12.2019 року у справі №925/698/16, висновок Верховного Суду від 29.09.2021 по справі № 460/6117/20, висновки Верховного Суду з питань щодо відсутності ланцюга постачання від постачальників товарів, тобто не можливості дослідити походження товарів, щодо податкової інформації, яка використовується під час перевірки, щодо реального здійснення господарської операції, щодо дотримання принципу належної обачності при виборі контрагента.
25.05.2026 та 26.05.2025р. позивачем через систему «Електронний Суд» було подано додаткові пояснення у справі по господарським операціям з контрагентом ТОВ «Агро-ТОВ» з таблицею та щодо подальшої реалізації отриманого від нього товару, а також і додаткові пояснення щодо заперечень на відповідь на відзив, у яких викладені ті ж самі обставини, які зазначені у позові та у відповіді на відзив.
Ухвалою суду від 30.03.2026р. було відкрито адміністративне провадження у даній справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні 29.04.2026р. про що свідчить зміст ухвали суду наявної у справі.
У підготовчому засіданні судом оголошувалася перерва з метою надання додаткових доказів та пояснень учасниками справи до 27.05.2026р., про що свідчить зміст протоколу судового засідання №6340194 від 29.04.2026р.
27.05.2026 у підготовчому засіданні було закрито підготовче провадження у даній справі та дану справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 26.06.2026р. на підставі ст.ст.180-183 КАС України.
У судовому засіданні 26.06.2026р. представник позивача підтримав даний позов, а представники відповідача, в свою чергу, проти позову заперечували з підстав, які наведені у позові та у відзиві на позов.
У ході судового розгляду справи судом були встановлені наступні обставини у даній справі.
Приватне акціонерне товариство «ЕРЛАН» зареєстроване як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, вул. Каштанова, 5, основним видом діяльності підприємства за КВЕД є 11.07 виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки, перебуває на обліку як платник податків до бюджету в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, що підтверджується змістом акту перевірки від 17.10.2025 в частині, що учасниками справи не оспорюється.
У період з 25.08.2025р. по 03.10.2025р. відповідно до пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п. 75.1 ст.75, пп.77.1, п.77.4 ст. 77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України на підставі наказу від 05.08.2025р. №4924-п контролюючим органом була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2018 - 30.06.2025 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017-30.06.2025, за результатами якої складено акт №4406/04-36-07-12/24616119 від 17.10.2025, копія якого знаходиться у матеріалах справи.
За висновками згаданого акту перевірки було встановлено наступні порушення позивачем податкового законодавства, а саме:
- п.44.1, п.44.2 ст.44 та п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток у сумі 9 855 421 грн, в тому числі за 2022 р. - 5 681 637 грн та 2023р.- 4 173 784 грн по взаємовідносинам з ТОВ «Агро-ТОВ» внаслідок завищення витрат в розмірі 54 752 342 грн у зв`язку з встановленим фактом нереальності господарських операцій між ПРАТ «ЕРЛАН» і ТОВ «Агро-ТОВ» на загальну суму 65 702 810,88 грн; 
- п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті заниження ПДВ на суму 10 950 468,47 грн в результаті порушення по взаємовідносинам з ТОВ «Агро-ТОВ» внаслідок завищення податкового кредиту з ПДВ на суму 10 950 468,47 грн у зв`язку з встановленим фактом нереальності господарських операцій між ПРАТ «ЕРЛАН» і ТОВ «Агро-ТОВ» на загальну суму 65 702 810,88 грн. 
На підставі вищевказаного акту перевірки, контролюючим органом були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:
- №0653430712 від 03.12.2025р щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства у розмірі 12 999 308,10 грн за податковими зобов`язаннями і штрафними (фінансовими) санкціями, 
- №0653410712 від 03.12.2025р. щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 13 688 085 грн за податковими зобов`язаннями і штрафними (фінансовими) санкціями, що підтверджується копіями відповідних податкових повідомлень-рішень, наявних у справі.
Зазначені вище податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем до Державної податкової служби України шляхом подання відповідної скарги за № 301 від 18.12.2025, за результатами розгляду якої згідно рішення про результати розгляду скарги від 13.02.2026р №3707/6/990006-01-01-06 згадані податкові повідомлення-рішення були залишені без змін, а скарга позивача без задоволення, про що свідчить зміст наведеного рішення ДПС України, копія якого наявна у справі.
Не погоджуючись із наведеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду та ці рішення є предметом спору у даній справі.
Заслухавши учасників справи, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, виходячи з наступного.
Щодо висновків контролюючого органу про нереальність господарських операцій з контрагентом позивача - ТОВ «Агро-ТОВ», які наведені у п. 2) пп. 3.1.1.1 п. 3.1.1 та пп. 3.1.2.2 п. 3.1.2 розділу ІІІ акту перевірки від 17.10.2025, та слугували підставами для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає про таке.
Як вбачається зі змісту у п. 2) пп. 3.1.1.1 п. 3.1.1 та пп. 3.1.2.2 п. 3.1.2 розділу ІІІ акту перевірки від 17.10.2025 висновки щодо нереальності господарських операцій позивача з його вище наведеним контрагентом ґрунтуються на наступних обставинах, а саме:
- згідно наданих позивачем первинних документів встановлено, що ТОВ «Агро-ТОВ» як постачальником протягом липня-серпня 2019 року відвантажено на адресу позивача як покупця пшеницю за договором поставки №ПШЕ01-07/19 від 01.07.2019 на загальну суму 52 866 173,94 грн, ПДВ 10 573 234,77 грн, разом з ПДВ20% 63 439 408,71 грн, та ячмінь за договором поставки №ЯЧЕ29-07/19 від 29.07.2019 на загальну суму 1 886 168,47 грн, ПДВ20% - 377 233,70, разом з ПДВ 2 263 402,17 грн.;
- при аналізі Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 12.04.2023 по справі №522/13342/22 (провадження №1-кп/522/1331/23) засновниця та керівниця ТОВ "Агро-ТОВ" (код ЄДРПОУ 42451526) в період лютий-березень 2019 року скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.205-1 КК України (внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, за попередньою змовою групою осіб, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості), «При цьому ОСОБА_4 підписуючи вказані документи розуміла, що вона не формувала статутний капітал ТОВ «АГРО ТОВ» (ЄДРПОУ42451526) у розмірі 250000 грн, що становить 100 % статутного капіталу вказаного товариства, шо юридична особа не знаходиться та не буде знаходитись за місцем реєстрації за адресою: м. Одеса вул. Космонавта Комарова. 10 оф. 137, вона не буде орендувати будь-яких приміщень, що вона не буде виконувати функції (обов`язки) засновника директора здійснювати господарську діяльність, види якої передбачені статутом ТОВ «АГРО ТОВ» (ЄДРПОУ 42451526) та займатися підприємницькою діяльністю… ОСОБА_4, діючи з корисливих мотивів, виконавши всі перелічені вище дії, запропоновані їй невстановленою досудовим слідством особою, діючи з нею за попередньою змовою, зареєструвала зміни складу засновників, зміни керівника, а також зміну статутного капіталу ТОВ«АГРО-ТОВ» (ЄДРПОУ-42451526), чим реалізувала свій єдиний умисел направлений на внесення в документи, які подаються відповідно до закону для проведення державній реєстрації змін відомостей юридичної особи завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, шо надало змогу в подальшому, невстановленим особам використовувати зазначене товариство для здійснення незаконної діяльності, уникати проведення податкових та інших перевірок тощо… В-свою чергу, ОСОБА_4 будучи засновником та директором ТОВ «АГРО - ТОВ»… не здійснювала будь-якої господарській діяльності, не укладала та не виконувала господарських договорів із контрагентами, не керувала розрахунковими рахунками, не вела не підписувала та не подавала податкову звітність і будь-які інші документи, товарів не купувала і не поставляла приміщень не орендувала не укладала зовнішньоекономічних контрактів, не здійснювала митне та інше оформлення товарів та не здійснювала будь-яких інших дій щодо господарської діяльності зазначеним підприємством». Контролюючим органом зазначено те, що у лютому 2019 року у ТОВ "Агро-ТОВ" здійснено заміну керівника та засновника на ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), та того, що договір, видаткові накладні, ТТП між позивачем та ТОВ "Агро-ТОВ" складено саме з ОСОБА_1 ;
- аналізом ЄРПН встановлено, що ТОВ «Агро-ТОВ» за період з 01.07.2019 по 31.08.2019 податковий кредит (загальний обсяг придбання 890 064,00 тис. грн.) сформовано за рахунок придбання наступних товарів: ванна, автомобілі, крісло, послуги залізничного транспорту та пшениці, загальним обсягом 887 880,0 тис. грн, які складають 99,75% загального обсягу придбання, а податкові зобов`язання (загальний обсяг постачання 1 131 892,2 тис. грн.) сформовані за рахунок реалізації наступних товарів: зернових (пшениця, ячмінь), загальним обсягом 1 123 775,60 тис. грн, що складають 99,28% загального обсягу реалізації (реалізація автомобілів, ванни не встановлена). ТОВ «Агро-ТОВ» не імпортувало та не є виробником товарів, реалізованих позивачу, та не є платником єдиного податку 4 групи (СГ виробник);
- згідно інформаційних баз контролюючих органів та Єдиного державного реєстру податкових накладних встановлено наступний ланцюг постачання товарів, які були реалізовані позивачу: ТОВ «Агро-ТОВ» – ФГ «Аграрні Екологічні Технології» (код ЄДРПОУ 40898203) - ТОВ «Аксон Днепр» - ТОВ «СЕМВІН ЛТД» (код ЄДРПОУ 42200876). Вказані контрагенти не звітують з 2020 року, 31.12.2020, 05.02.2020, 04.02.2020 та 04.02.2020, відповідно, встановлена їх відповідність платника ПДВ критеріям ризикованості, є фігурантами кримінальних проваджень: ФГ "АГРАРНІ ЕКОЛОГІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ" - кримінального провадження 32020100110000001 від 03.01.2020, ТОВ "АКСОН ДНЕПР" - кримінального провадження 42020101090000055 від 24.06.2020, ТОВ "СЕМВІН ЛТД" - кримінального провадження 42020101090000055 від 24.06.2020. Встановлена штучна підміна номенклатури товару (взагалі не встановлено придбання товару «пшениця 2-4 класу, ячмінь 3 класу»);
- проведеним аналізом фінансово-господарської діяльності встановлено відсутність у ТОВ «Агро-ТОВ» та по вказаному ланцюгу постачання – вказаного товару, необхідних умов ведення господарської діяльності, транспортних засобів у необхідній кількості, відсутність ведення бухгалтерського обліку, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання. Операції не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна , виробничо-складських приміщень, які економічно необхідні для виконання такого постачання, що свідчить про відсутність у постачальників джерела первинного походження товарів, а відтак не існує дійсної можливості набуття їх у власність позивача, а тому відсутній факт володіння відповідним активом та розпорядженням ним у позивача, та відсутній намір отримання доходу;
- фактично позивачем з ТОВ "Агро-ТОВ" здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з одержання товарів і складено первині документи всупереч норм частини першої ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва, тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу;
- факт перерахування коштів контрагенту за відсутності реального постачання товарів не може зменшувати фінансовий результат до оподаткування з урахуванням норм п. 6 П(С)БО 16, п. 3 П(С)БО 1, п. 5 П(С)БО 10, ст. 22, п.п.198.1, 198.2, 198.6 ст. 198, п.201.15 ст. 201 ПК України, п.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»;
- позивач діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності, не вжив заходів щодо дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність.
При цьому, за змістом акту перевірки від 17.10.2025р. судом було встановлено, що питання взаємовідносин між позивачем та ТОВ «Агро-ТОВ» були предметом документальної позапланової виїзної перевірки позивача, за результатами якої тим самим контролюючим органом складено Акт перевірки №12774/04-36-05-09/24616119 від 26.11.2019 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки приватного акціонерного товариства «Ерлан» з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «АГРО-ТОВ» за період з 01.07.2019 по 30.08.2019», за висновками якого були встановлені факти нереальності господарських відносин між позивачем і ТОВ «Агро-ТОВ» на загальну суму 65 702 810,88 грн., на підставі яких контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення–рішення №0010910509 від 28.12.2019 щодо збільшення грошового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 8 188 197,5 грн. та №0010920509 від 28.12.2019 щодо завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у розмірі 4 399 910 грн.
Зазначені податкові повідомлення-рішення від 28.12.2019р. позивачем були оскаржені в судовому порядку, за результатом розгляду яких рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі №160/3516/20, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 у цій справі, згадані податкові повідомлення-рішення були визнані протиправними та скасовані.
При цьому, за змістом згаданих вище судових рішень, було встановлено обставини реальності господарських операцій за той самий період (що був предметом перевірки і у акті від 17.10.2025р. вдруге, що є предметом спору у цій справі) з 01.07.2019 по 30.08.2019р. між позивачем та ТОВ «Агро-ТОВ», які стосуються постачання товару – пшениці та ячменю за тими ж самими договорами, що були предметом перевірки за актом від 26.11.2019р. 
Так, вищенаведеними судовими рішеннями у справі № 160/3516/20 було встановлено, а також і підтверджено матеріалами справи, що між ПрАТ «Ерлан» (покупець) та ТОВ «Агро-ТОВ» (постачальник) було укладено договори поставки сільськогосподарської продукції №ЯЧЕ 29-07/19 від 29.07.2019 та № ПШЕ01-07/19 від 01.07.2019; матеріали справи містять копії первинних документів, які також були надані під час перевірки, що підтверджують виконання умов договорів та подальше використання товарів у власній господарській діяльності позивача: специфікації, акти приймання-передачі товару, видаткові та податкові накладні, рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення; матеріалами справи підтверджується, що придбаний товар на підставі договорів комісії № ЕТЕ01 0719 від 01.07.2019 та № ЕЕР29-07/19 від 29.07.2019 в подальшому було реалізовано на експорт через комісіонера ТОВ «Міра Трейд Сервіс», що підтверджується митними деклараціями, звітами комісіонера та актами здачі-приймання робіт, рахунками на оплат; встановлені судом обставини та реальність здійснення вищевказаних господарських операцій не спростовані податковим органом жодним належним та допустимим доказом; доводи апеляційної скарги та висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими та розцінює як припущення, адже відповідач не довів належними доказами, що вищезазначені договори було визнано недійсними в судовому порядку; жодних недоліків щодо оформлення первинних бухгалтерських документів в ході виконання правочинів судом апеляційної інстанції не встановлено; суд апеляційної інстанції також не знаходить обґрунтованими доводи апелянта щодо неможливості здійснення господарських операцій контрагентом позивача ТОВ «Агро-ТОВ», адже такі доводи ґрунтуються на підставі інформаційних баз даних ДПС і не підтверджені належними доказами; висновки суб`єкта владних повноважень щодо нереальності господарських операцій не можуть ґрунтуватися лише на інформації, що міститься у податковій базі відносно контрагентів платника податків; такі висновки можуть бути здійснені на підставі первинних документів та об`єктивної перевірки фактичних обставин господарських правовідносин; податковим органом не надано доказів щодо проведення зустрічної звірки контрагента позивача для відпрацювання податкових ризиків з ПДВ, жодні первинні документи, які перебувають у контрагента позивача, не досліджувалися, що свідчить про необґрунтованість висновків податкового органу щодо порушення позивачем податкового законодавства, тобто, такі висновки ґрунтуються на припущеннях, без об`єктивної та перевіреної інформації щодо контрагента.
Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Також і згідно пп.83.1.4 п. 83.1 ст. 83 ПК України визначено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є, крім іншого, судові рішення.
В постанові від 06.09.2022 Верховний Суд у справі № 640/10625/21 зробив висновки, що факти, установлені в прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиційний характер. Преюдиційність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиційність у процесуальному праві виражена як обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набутим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових фактів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів. Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того самого питання між тими самими сторонами. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі. Преюдиційними є факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення й окреслюється його суб`єктивними і об`єктивними межами, згідно з якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їхні правонаступники, не можуть знову оскаржувати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу, навіть коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.
Так, як свідчить зміст акту перевірки від 17.10.2025р., останній містить посилання на наявність вищенаведених судових рішень у справі №160/3516/20 за змістом яким судом було встановлено реальність господарських операцій позивача з вищенаведеним контрагентом – ТОВ «Агро-ТОВ» за період 01.07.2019р. по 30.08.2019р., однак, ці обставини встановлені зазначеними судовими рішеннями, які набрали законної сили, контролюючим органом були проігноровані, незважаючи на те, що обставини, встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, в силу ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України та вимог п.п.83.1.4 п.83.1 ст.83 ПК України.
При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що ухвала Приморського районного суду м.Одеси від 12.04.2023 по справі №522/13342/22 (провадження №1-кп/522/1331/23), на яку відповідач посилається як на підставу для проведення перевірки вдруге 17.10.2025р., після проведення перевірки 26.11.2019р. за один і той же період (01.07.2019 по 30.08.2019р.) по взаємовідносинах позивача з його контрагентом – ТОВ «Агро-ТОВ», не містить жодних посилань на встановлення під час розслідування даного кримінального провадження фактів нереальності господарських операцій за безпосередньо вказаними вище договорами та встановлення вини чи обізнаності позивача щодо протиправності дій посадової особи його контрагента - ТОВ «Агро-ТОВ» – директора і засновника ОСОБА_1 , які в ній описані.
А відповідно, суд приходить до висновку, що обставини наведені у вказаній ухвалі Приморського районного суду м.Одеси від 12.04.2023 по справі №522/13342/22 (провадження №1-кп/522/1331/23), не спростовують висновків щодо встановлення реальності вищенаведених спірних господарських операцій при розгляду та прийнятті судових рішень у справі №160/3516/20, тому в обов`язковому порядку мали були враховані посадовими особами відповідача при складанні акту перевірки від 17.10.2025р. та прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень в силу вищенаведених вимог ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, п.п.83.1.4 п.83.1 ст.83 ПК України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та у відповідності до вимог ст.129-1 Конституції України.
За викладених обставин та враховуючи обставини щодо встановлення реальності господарських операцій по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Агро-ТОВ» за період 01.07.2019 по 30.08.2019р. за судовими рішеннями у справі №160/3516/20, які набрали законної сили, відповідно, вони не доказуються при розгляді іншої справи (цієї справи), в якій беруть участь ті ж самі особи, або особа, стосовно якої встановлені ці обставини в силу ч.4 ст.78 КАС України (у цій справі беруть участь ті самі особи), суд приходить до висновку, що контролюючий орган безпідставно не були враховані встановлені вказаними судовими рішеннями обставини, відтак, зазначене ігнорування судових рішень контролюючим органом, в свою чергу, призвело до протиправності прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень, тому такі рішення беззаперечно підлягають визнанню судом протиправними.
Окрім того, із наданих документів та обставин у справі щодо реальності/нереальності господарських операцій здійснених позивачем та його вищевказаним контрагентом у спірний період у сукупності із нормами чинного законодавства, судом було встановлено, що наведені вище висновки контролюючого органу в акті перевірки від 17.10.2025р. не відповідають дійсності та спростовуються наданими позивачем копіями первинних бухгалтерських документів, які підтверджують їх реальність, у тому числі, і щодо руху активів позивача по сплаті за придбаний товар - пшеницю та ячмінь, виходячи з наступного.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Пунктом 135.1 статті 135 ПК України встановлено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У відповідності до п.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.
Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
Отже, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.
Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.
Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом У цього Кодексу п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг - п.198.1 ст. 198 ПК України.
Пунктом 198.2 ст. 198 вказаного вище Кодексу, визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Право на нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Згідно п.201.7 ст.201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Відповідно до п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
За приписами п. 201.9 ст. 201 ПК України не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, складена платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.
Пунктом 201.10 ст.201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. 
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. 
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин. Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Згідно п.п. 3, 5-7 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117, податкові накладні, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної зупиняється. У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна відповідає критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.
Таким чином, з аналізу наведених норм видно, що датою виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є, зокрема, дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною, при цьому, передбачено, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Також, за вищезгаданими нормами передбачено, що підставами для формування податкового кредиту та податкових зобов`язань, витрат і доходів є наявність у платника податків належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують реальність здійснення господарський операцій, і реєстрація податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних продавцем товарів та послуг, що дає право покупцю на віднесення вказаних сум до податкового кредиту.
Разом з тим, ні актом перевірки від 17.10.2025р., ні із наданих учасниками справи документів, судом не встановлено, а відповідачем не підтверджено жодними доказами відсутності у позивача первинних документів та податкових накладних по взаємовідносинах з його контрагентом ТОВ «Агро-ТОВ» у спірний період за наведеними в акті перевірки від 17.10.2025р. господарськими операціями.
Таким чином, оформлення позивачем та ТОВ “Агро-ТОВ” первинних документів на підтвердження здійснення господарських операцій та отримання позивачем від свого контрагента ТОВ «Агро-ТОВ» податкових накладних, які були зареєстровані контролюючим органом у Єдиному реєстрі податкових накладних (доказів не проведення/зупинення реєстрації таких ПН у ЄРПН суду не надано), є обов`язковими підставами, відповідно, для віднесення позивачем вартості отриманого товару до витрат та включення сум ПДВ за вказаними податковими накладними до податкового кредиту з податку на додану вартість протягом звітного періоду згідно до вказаних вимог.
Позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з вище згаданим контрагентом, як до перевірки, так і до суду, були надані копії первинних документів, копії укладених договорів поставки зі специфікаціями, договорів комісії, договору про відступлення права вимоги, угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, які досліджуються судом нижче.
Так, судом встановлено, що між ПАТ «Ерлан» (Покупець) та ТОВ «Агро-ТОВ» (Постачальник) укладені договори поставки № ЯЧЕ 29-07/19 від 29.07.2019 та №ПШЕ01-07/19 від 01.07.2019.
Умовами договору поставки №ПШЕ01-07/19 від 01.07.2019 на поставку пшениці передбачено: На умовах визначених, цим договором постачальник зобов`язується здійснити поставку товару, а покупець прийняти та оплатити поставлений Товар (п.1.1). Кількість та якість Товару, графік поставки, місце поставки та інші умови поставки окремої партії Товару визначаються Сторонами в Специфікації, які є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.2). Постачальник зобов`язується поставити та передати Товар Покупцю або експедитору/перевізнику Покупця у відповідності до інструкцій Покупця та відповідно до погодженого Сторонами графіку (п.3.1). Право власності на Товар переходить до Покупця з дати підписання видаткової накладної на Товар Покупця (п.4.1). Умови оплати Товару та ціна визначаються Сторонами в Специфікаціях. Протягом передбаченого строку оплати товар може оплачуватись частинами (п.6.3). Підписанням цього Договору Постачальник підтверджує своє зобов`язання видавати згідно із податковим законодавством України податкові накладні без окремої письмової вимоги Покупця (п.7.4). Відповідно до пункту 3 статті 207 Цивільного кодексу України, за взаємною письмовою згодою, Сторони допускають використання факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного копіювання. Нижче наводиться узгоджений зразок вищевказаного аналогу власноручного підпису: Особистий підпис директора Постачальника /Г.П. Шестопал/ Факсимільне відтворення підпису директора Постачальника /Г.П. Шестопал/ (п.10.5).
Позивачем та ТОВ “Агро-ТОВ” за період дії Договору було складено 7 Специфікацій.
Пунктом 2 всіх Специфікацій до вказаного договору передбачено поставку товару на базисних умовах CPT (відповідно до Incoterms 2010), що відповідно до Incoterms 2010 «Термін "фрахт/перевезення оплачено до ..." означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб”. 
Вказані умови постачання покладають на ТОВ “Агро-ТОВ” як постачальника витрати та відповідальність за процес навантаження товару та його транспортування до визначеного договором поставки місця та за його рахунок.
Факт реальності здійснення господарських операцій по постачанню товару по вказаному договору підтверджується наступним:
- по специфікації №1 від 03.07.2019 товаром, який постачався, була пшениця м`яка 2-го класу, не насіннєва, пшениця м`яка 3-го класу, не насіннєва, та пшениця м`яка 4-го та/або 5-го та/або 6 класу, не насіннєва, врожаю 2018 та/або 2019 року у кількості 4500,00 метричних тон (+/- 10%) на загальну суму 22 338 072,00 грн., в тому числі ПДВ 3 723 012,00 грн. (п.1 та 5 Специфікації), Базисна умова постачання товару: CPT (відповідно до Incoterms 2010) - м.Бердянськ вул.Туристична, 1і ТОВ «Аскет Шипінг» (п.2 Специфікації) (стор. 14 Акту перевірки 2025), відвантаження до 31.07.2019.
Виконання зобов`язань підтверджується наступними документами: видаткова накладна №62 від 14.07.2019, рахунок-фактура №62 від 14.07.2019, податкова накладна №62 від 14.07.2019; видаткова накладна №63 від14.07.2019, рахунок-фактура№63 від14.07.2019 та податкова накладна №63 від14.07.2019, видаткова накладна №64 від14.07.2019, рахунок-фактура№64 від14.07.2019 та податкова накладна №64 від14.07.2019; видаткова накладна № 99 від 16.07.2019, рахунок-фактура№99 від 16.07.2019 та податкова накладна; видаткова накладна №100 від 16.07.2019, рахунок-фактура №100 від 16.07.2019 та податкова накладна №100 від 16.07.2019; видаткова накладна №101 від 16.07.2019, рахунок-фактура №101 від 16.07.2019 та податкова накладна №100 від 16.07.2019;
- по специфікація №2 від 08.07.2019 товаром, який постався, була пшениця м`яка 2-го класу, не насіннєва, пшениця м`яка 3-го класу, не насіннєва, та пшениця м`яка 4-го класу, не насіннєва, врожаю 2019 року у кількості 4200 метричних тон (+/- 10%) на загальну суму 22 093 8/98,40 грн, в тому числі ПДВ 3 682 316,40 грн. (п.1 та 5 Специфікації). Базисна умова постачання Товару: Миколаївський морський порт, ТОВ «Грінтур-Екс» м.Миколаїв, вул.Заводська, 23» (п.2 Специфікації) (стор. 15 Акту перевірки 2025), відвантаження до 31.07.2019.
Виконання зобов`язань підтверджується наступними документами: видаткова накладна №111 від 16.07.2019, рахунок-фактура №111 від 16.07.2019 та податкова накладна №111 від 16.07.2019; видаткова накладна №112 від 16.07.2019, рахунок-фактура №112 від 16.07.2019 та податкова накладна №112 від 16.07.2019; видаткова накладна №112 від 16.07.2019, рахунок-фактура №112 від 16.07.2019 та податкова накладна №112 від 16.07.2019; видаткова накладна №113 від 16.07.2019, рахунок-фактура №113 від 16.07.2019 та податкова накладна № 113 від 16.07.2019;
- по специфікації №3 від 22.07.2019 товаром, який постався, була пшениця м`яка 4-го класу, не насіннєва, врожаю 2019 року у кількості 350,00 метричних тон (+/- 10%) на загальну суму 1 794 567,00 грн, в тому числі ПДВ 299 094,60 грн. (п.1 та 5 Специфікації). Базисна умова постачання Товару: Миколаївський морський порт, ТОВ «Грінтур-Екс» м.Миколаїв, вул.Заводська, 23» (п.2 Специфікації) (стор. 15 Акту перевірки 2025), відвантаження до 31.07.2019.
Виконання зобов`язань підтверджується наступними документами: видаткова накладна №146 від 27.07.2019, рахунок-фактура №146 від 27.07.2019 та податкова накладна №146 від 27.07.2019;
- по специфікації №4 від 22.07.2019 товаром, який постався, була пшениця м`яка 2-го класу, не насіннєва, пшениця м`яка 3-го класу, не насіннєва, врожаю 2019 року у кількості 400,00 метричних тон (+/- 10%) на загальну суму 2 112 475,20 грн, в тому числі ПДВ 352 079,20 грн. (п.1 та 5 Специфікації). Базисна умова постачання Товару: Миколаївський морський порт, ТОВ «Грінтур-Екс» м.Миколаїв, вул.Заводська, 23» (п.2 Специфікації) (стор. 15 Акту перевірки 2025), відвантаження до 10.08.2019.
Виконання зобов`язань підтверджується наступними документами: видаткова накладна №7 від 03.08.2019, рахунок-фактура №7 від 03 08.2019 та податкова накладна №7 від 03 08.2019; видаткова накладна №8 від 03.08.2019, рахунок-фактура №8 від 03 08.2019 та податкова накладна №8 від 03 08.2019;
- по специфікація №5 від 30.07.2019 товаром, який постався, була пшениця м`яка 3-го класу, не насіннєва, пшениця м`яка 4-го класу, не насіннєва, врожаю 2019 року у кількості 1400,00 метричних тон (+/- 10%) на загальну суму 7 252 845,60 грн, в тому числі ПДВ 1 208 807,60 грн. (п.1 та 5 Специфікації). Базисна умова постачання Товару: Миколаївський морський порт, ТОВ «Грінтур-Екс» м.Миколаїв, вул.Заводська, 23» (п.2 Специфікації) (стор. 15 Акту перевірки 2025), відвантаження до 30.08.2019.
Виконання зобов`язань підтверджується наступними документами: видаткова накладна №9 від 04.08.2019 та податкова накладна №9 від 04.08.2019; видаткова накладна №10 від 04.08.2019 та податкова накладна №10 від 04.08.2019; видаткова накладна №11 від 05.08.2019 та податкова накладна №11 від 05.08.2019;
- по специфікації №6 від 30.07.2019 товаром, який постачався, була пшениця м`яка 3-го класу, не насіннєва, пшениця м`яка 4-го класу, не насіннєва, врожаю 2019 року у кількості 700 метричних тон (+/- 10%) на загальну суму 3 626 422,80 грн, в тому числі ПДВ 604 403,80 грн. (п.1 та 5 Специфікації). Базисна умова постачання Товару: Миколаївський морський порт, ТОВ «Грінтур-Екс» м.Миколаїв, вул.Заводська, 23» (п.2 Специфікації) (стор. 15 Акту перевірки 2025), відвантаження до 30.08.2019.
Виконання зобов`язань підтверджується наступними документами: видаткова накладна №20 від 09.08.2019, рахунок-фактура №20 від 09.08.2019 та податкова накладна №20 від 09.08.2019; видаткова накладна №21 від 09.08.2019, рахунок-фактура №21 від 09.08.2019 та податкова накладна №21 від 09.08.2019; 
- по специфікації №7 від 01.08.2019 товаром, який постався, була пшениця м`яка 2-го класу, не насіннєва, пшениця м`яка 4-го та/або 5-го та/або 6 класу, не насіннєва, врожаю 2018 та/або 2019 року у кількості 1200,00 метричних тон (+/- 10%) на загальну суму 5 939 064,00 грн., в тому числі ПДВ 989 944,00 грн. (п.1 та 5 Специфікації). Базисна умова постачання Товару: CPT (відповідно до Incoterms 2010) - м.Бердянськ вул.Туристична, 1і ТОВ «Аскет Шипінг» (п.2 Специфікації) (стор. 14 Акту перевірки 2025), відвантаження до 15.08.2019.
Виконання зобов`язань підтверджується наступними документами: видаткова накладна №43 від 06.08.2019, рахунок-фактура №43 від 06.08.2019 та податкова накладна №43 від 06.08.2019; видаткова накладна №47 від 14.08.2019, рахунок-фактура №47 від 14.08.2019 та податкова накладна №47 від 14.08.2019.
Умовами пунктів 2.1, 2.2, 2.3 вказаного договору передбачено, що країною походження пшениці є Україна. 
ТОВ «Агро-ТОВ» видана довідка №0107-1пш від 01.07.2019, в якій зазначено, що пшениця має українське походження та була придбана в Запорізькій області у фермерського господарства «Аграрні Екологічні Технології». 
У вказаних вище документах зазначено, що з боку ТОВ «Агро-ТОВ» вони підписані директором Шестопал Г.П.
ТОВ «Піонер Марітайм Компані» видано свідоцтва про якість зерна: №716 від 01.08.2019 року, № 717 від 01.08.2019, № 835 від 22.07.2019, № 836 від 22.07.2019, № 837 від 22.07.2019, № 858 від 30.07.2019, № 859 від 30.07.2019, № 860 від 30.07.2019, № 861 від 30.07.2019, № 361 від 03.07.2019, № 362 від 03.07.2019, № 363 від 03.07.2019. 
Замовником перевезення вказаного товару виступав постачальник ТОВ «АГРО-ТОВ», що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними, перелік яких також наведено в акті перевірки від 17.10.2025р. на стор.18-38 згаданого акту.
Вказані вище документи були предметом перевірки контролюючого органу. Зауважень, претензій контролюючого органу щодо змісту вказаних документів акт перевірки не містить.
Відповідач в акті перевірки від 17.10.2025р. не заперечував факт отримання вказаного товару вантажоодержувачем.
Пунктом 4 вказаних специфікацій №№1-7 до вказаного договору передбачено, що покупець сплачує грошову суму в розмірі 100% вартості товару протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту вивантаження товару на терміналі, що підтверджено підписанням видаткової накладної на товар покупцем, але не раніше банківського дня наступного за днем отримання покупцем грошових коштів за реалізований товар третім особам.
За вказаним договором №ПШЕ 01-07/19 від 01.07.2019 поставлено товару на загальну суму 52 866 173,94 грн, ПДВ 10 573 234,77 грн, разом з ПДВ20% 63 439 408,71 грн, в т.ч. 
Позивачем перераховано за придбаний по вказаному договору товар ТОВ «Агро-ТОВ» 8 236 597,83 грн. платіжними дорученнями №080091 від 09.08.2019р на 3 500 000,00, з яких оплата по даному договору становить 1 236 597,83 грн., №080363 від 22.08.2019 на суму 4 000 000,00, № 090298 від 19.09.2019 на суму 3 000 000,00 грн.
Зобов`язання по оплаті товару в частині в сумі 55 202 810,88 грн. припинено шляхом відступлення ТОВ “Агро-ТОВ” права вимоги ТОВ «Міра Трейд Сервіс» до позивача за Договором про відступлення права вимоги № 528 від 01.11.2020 між ТОВ «Агро-ТОВ», як первісний кредитор, ТОВ «Міра Трейд Сервіс», як новий кредитор, та ПРАТ «ЕРЛАН», як боржник, з подальшим зарахуванням зустрічних однорідних вимог між позивачем та ТОВ «Міра Трейд Сервіс» на підставі укладеної між ними угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.11.2020 року.
Так, згідно п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Відповідно до ч.1 ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 1 ст. 601 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Вказане свідчить, що зобов`язання позивача по оплаті товару припинені належним чином шляхом виконання та зарахуванням зустрічних однорідних вимог відповідно до умов договору та закону.
Станом на дату складання акту перевірки кредиторська заборгованість позивача за договором №ПШЕ 01-07/19 від 01.07.2019 складає – 0 грн, що підтверджує контролюючий орган в акті перевірки.
Умовами договору поставки №ЯЧЕ29-07/19 від 29.07.2019 на поставку ячменю передбачено: на умовах визначених, цим Договором Постачальник зобов`язується здійснити поставку Товару, а Покупець прийняти та оплатити поставлений Товар (п.1.1). Кількість та якість Товару, графік поставки, місце поставки та інші умови поставки окремої партії Товару визначаються Сторонами в Специфікації, які є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.2). Постачальник зобов`язується поставити та передати Товар Покупцю або експедитору/перевізнику Покупця у відповідності до інструкцій Покупця та відповідно до погодженого Сторонами графіку (п.3.1). Право власності на Товар переходить до Покупця з дати підписання видаткової накладної на Товар Покупця (п.4.1). Умови оплати Товару та ціна визначаються Сторонами в Специфікаціях. Протягом передбаченого строку оплати товар може оплачуватись частинами (п.6.3). Підписанням цього Договору Постачальник підтверджує своє зобов`язання видавати згідно із податковим законодавством України податкові накладні без окремої письмової вимоги Покупця (п.7.4). Відповідно до пункту 3 статті 207 Цивільного кодексу України, за взаємною письмовою згодою, Сторони допускають використання факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного копіювання. Нижче наводиться узгоджений зразок вищевказаного аналогу власноручного підпису: Особистий підпис директора Постачальника /Г.П. Шестопал/ Факсимільне відтворення підпису директора Постачальника /Г.П. Шестопал/ (п.10.5).
Позивачем та ТОВ “Агро-ТОВ” за період дії Договору було складено одну Специфікацію, пунктом 2 якої передбачено поставку товару на базисних умовах CPT (відповідно до Incoterms 2010), що відповідно до Incoterms 2010 «Термін "фрахт/перевезення оплачено до ..." означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб”. 
Вказані умови постачання покладають на ТОВ “Агро-ТОВ” як постачальника витрати та відповідальність за процес навантаження товару та його транспортування до визначеного договором поставки місця та за його рахунок. 
Факт реальності здійснення господарських операцій по постачанню товару по вказаному договору підтверджується наступним: по специфікації №1 від 29.07.2019 товаром, який постачався, був ячмінь 3-го класу, врожаю 2019 року у кількості 500,00 метричних тон (+/- 10%) на загальну суму 2 368 170,00 грн., в тому числі ПДВ 394 695 грн. (п.1 специфікації). Базисна умова постачання Товару: CPT (відповідно до Incoterms 2010) - м.Бердянськ вул.Туристична, 1і ТОВ «Аскет Шипінг» та/або ПрАТ «БЗПТО» (п.2 специфікації) (стор. 16 акту перевірки), відвантаження до 15.08.2019. Оплата Товару в розмірі 100% вартості товару протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту вивантаження товару на терміналі, що підтверджено підписанням видаткової накладної на Товар Покупцем, але не раніше банківського дня наступного за днем отримання Покупцем грошових коштів за реалізований товар третім особам (п. 4 специфікації).
Виконання зобов`язань підтверджується наступними документами: видаткова накладна №166 від 31.07.2019, рахунок-фактура №166 від 31.07.2019 та податкова накладна №166 від 31.07.2019; видаткова накладна №167 від 31.07.2019, рахунок-фактура №167 від 31.07.2019 та податкова накладна №167 від 31.07.2019.
Умовами пункту 2.1 вказаного договору передбачено, що ячмінь фуражний врожаю 2019 року має українське походження.
ТОВ «Агро-ТОВ» видана довідка №2907-2пш від 29.07.2019, в якій зазначено, що ячмінь має українське походження та був придбаний в Запорізькій області у фермерського господарства «Аграрні Екологічні Технології».
У вказаних вище документах зазначено, що з боку ТОВ «Агро-ТОВ» вони підписані директором Шестопал Г.П.
ТОВ «Піонер Марітайм Компані» видано свідоцтва про якість зерна: № 395 від 29.07.2019 та № 396 від 29.07.2019.
Замовником перевезення вказаного товару виступав Постачальник ТОВ «АГРО-ТОВ», що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними, перелік яких також наведено в акті перевірки від 17.10.2025р. на стор.18-38 цього акту.
Вказані вище документи були предметом перевірки контролюючого органу. Зауважень, претензій контролюючого органу щодо змісту вказаних документів акт перевірки не містить.
Відповідач в акті перевірки не заперечував факт отримання вказаного товару вантажоодержувачем.
За вказаним договором поставки №ЯЧЕ29-07/19 від 29.07.2019 позивачем було придбано 477,88 тн ячменю на загальну суму 1 886 168,47 грн, ПДВ20% - 377 233,70, разом з ПДВ 2 263 402,17 грн, 
За придбаний товар позивачем перераховано ТОВ «Агро -ТОВ» 3 500 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №080091 від 09.08.2019р. Залишок коштів у сумі 1 236 597,83 грн. (3 500 000,00 – 2 263 402,17) спрямований на погашення заборгованості за договором поставки №ПШЕ 01-07/19 від 01.07.2019. 
Станом на дату складання акту перевірки кредиторська заборгованість позивача за договором №ПШЕ 01-07/19 від 01.07.2019 складає – 0 грн, що підтверджує контролюючий орган в акті перевірки.
Проведенням вказаних господарських операцій між позивачем та ТОВ «Агро-ТОВ» фактично відбувся рух активів та зміни у майновому стані позивача, що є достатнім підтвердженням реальності таких господарських операцій та юридичної сили первинних документів, складених під час проведення таких господарських операцій.
Податкові накладні, складені ТОВ «Агро-ТОВ» за період липень-серпень 2019 за результатами здійснення операцій постачання товарів за вказаними договорами поставки (пшениці 2,3,4 класу та ячменю) на адресу позивача на загальну суму ПДВ – 10 950 468,47 грн, були зареєстровані ТОВ «Агро-ТОВ» в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрацію таких податкових накладних не було зупинено відповідно до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 117, що є свідченням того, що за результатами проведеного моніторингу платник податку – ТОВ «Агро-ТОВ» не відповідає критеріям ризиковості платника податку, і податкові накладні, складені ТОВ «Агро-ТОВ» за період липень-серпень 2019 року за результатами здійснення операцій постачання товарів на адресу позивача, не відповідають критеріям ризиковості здійснення операції. 
Придбані у ТОВ «Агро-ТОВ» пшеницю та ячмінь було реалізовано на експорт Компанії MODERNTREND (Чеська Республіка) через комісіонера – ТОВ «Міра Трейд Сервіс» (код ЄДРПОУ 41568959) на підставі договору комісії №ЕЕР29-07/19 від 29.07.2019р. та договору комісії №ЕТЕ01-0719 від 01.07.2019р., укладеними між позивачем та ТОВ «МІРА ТРЕЙД СЕРВІС», що підтверджується митними деклараціями вказаними нижче, а також звітами комісіонера, рахунками, актами прийому-передачі, податковими накладними та даними фінансової звітності. 
Виконання зобов`язань за договором комісії №ЕТЕ01-0719 від 01.07.2019р підтверджується наступними документами:
- акти прийому-передачі Товару на комісію №1/1 від 14 липня 2019р, №1/2 від 14 липня 2019р, №1/3 від 14 липня 2019р, №1/4 від 16 липня 2019р, №1/5 від 16 липня 2019р, №1/6 від 16 липня 2019р, №2/1 від 16 липня 2019р, №2/2 від 16 липня 2019р, №2/3 від 16 липня 2019р, №3/1 від 27 липня 2019р, №4/1 від 03 серпня 2019р, №4/2 від 03 серпня 2019р, №5/1 від 04 серпня 2019р, №5/2 від 04 серпня 2019р, №5/3 від 05 серпня 2019р, №6/1 від 09 серпня 2019р, №6/2 від 09 серпня 2019р, №7/1 від 06 серпня 2019р, №7/2 від 14 серпня 2019р;
- звіт комісіонера №2/1 від 26.07.2019 на товар 14 421 607,00 грн, акт здачі-приймання робіт №26 від 26.07.2019, податкова накладна № 26 від 26.07.2019, митна декларація UA504120/2019/105888 по контракту № ЕР0807-2 від 08.07.2019, рахунок на оплату №26 від 26.07.2019, 
- звіт комісіонера №2/2 від 02.08.2019 на товар 3 625 790,54 грн., акт здачі-приймання робіт №10 від 02.08.2019, податкова накладна № 10 від 02.08.2019, митна декларація UA504120/2019/106058 по контракту ЕР0807-2 від 08.07.2019 рахунок на оплату №10 від 02.08.2019,
- звіт комісіонера №4/1 від 14.08.2019 на товар 1 588 150,32 грн., акт приймання-передачі №15 від 14.08.2019, податкова накладна № 15 від 14.08.2019, митна декларація UA504120/2019/106372 по контракту ЕР2207-4 від 22.07.2019, рахунок на оплату №15 від 14.08.2019,
- звіт комісіонера № 5 від 15.08.2019 на товар 6 385 393,54 грн, акт здачі-приймання робіт № 16 від 15.08.2019, податкова накладна № 16 від 15.08.2026, митна декларація UA504120/2019/106360, митна декларація UA504120/2019/106482 по контракту ЕР3007-5 від 30.07.2019, рахунок на оплату №16 від 15.08.2019, 
- звіт комісіонера №3 від 01.09.2019 на товар 1 429 135,14 грн., податкова накладна № 28 від 01.09.2019, митна декларація UA504120/2019/106522 по контракту № ЕР2207-3 від 22.07.2019, акт приймання-передачі №28 від 01.09.2019, податкова накладна № рахунок на оплату №28 від 01.09.2019,
- звіт комісіонера №4/2 від 01.09.2019 на товар 168 731,47 грн, акт приймання-передачі №29 від 01.09.2019, податкова накладна № 29 від 01.09.2019, митна декларація UA504120/2019/106872 по контракту № ЕР2207-04 від 22.07.2019, рахунок на оплату №29 від 01.09.2019,
- звіт комісіонера №1 від 09.09.2019 на товар 17 890 115,64 грн., акт здачі-приймання робіт №27 від 09.09.2019, податкова накладна № 27 від 09.09.2019, митна декларація UA112040/2019/002558, митна декларація UA112040/2019/002416, митна декларація UA112040/2019/002417 по контракту № ЕР-03-0719 від 03.07.2019, рахунок на оплату №27 від 09.09.2019,
- звіт комісіонера № 6 від 10.09.2019 на товар 3 034 255,37 грн., акт здачі-приймання робіт №30 від 10.09.2019, податкова накладна № 30 від 10.09.2019, митна декларація UA504120/2019/106874, митна декларація UA504120/2019/107218 по контракту № ЕР3007-6 від 30.07.2019, рахунок на оплату №30 від 10.09.2019,
- звіт комісіонера №7 від 21.09.2019 на товар 4 722 623,22 грн., акт здачі-приймання робіт № 70 від 21.09.2019, податкова накладна № 70 від 21.09.2019, митна декларація UA112040/2019/002562, митна декларація UA112040/2019/002766 по контракту РНЕ-01-08/19 від 01.08.2019, рахунок на оплату №70 від 21.09.2019,
- звіт комісіонера №1/2 від 06.11.2019 на товар 125 723,60 грн., акт здачі-приймання робіт № 8 від 06.11.2019, податкова накладна № 8 від 06.11.2019, митна декларація UA112040/2019/003438 по контракту № ЕР-03-0719 від 03.07.2019, рахунок на оплату № 8 від 06.11.2019.
Виконання зобов`язань за договором комісії №№ЕЕР29-07/19 від 29.07.2019р підтверджується наступними документами:
- акти прийому-передачі Товару на комісію №1/1 від 31 липня 2019р., №1/2 від 31 липня 2019р.
- 2 Реєстри прийнятого на зберігання товару ячменю 3-го класу від 31.07.2019
акт прийому-передачі;
- звіт комісіонера №1 від 11.09.2019 на товар 1 905 747,21 грн, акт здачі-приймання робіт №31 від 11.09.2019, податкова накладна № 31 від 11.09.2019, митна декларація UA 112040/2019/002519, митна декларація UA 112040/2019/002600 по контракту ВЕ-29-07/19 від 29.07.2019 (з реєстром прийнятого на зберігання товару- 2 прим), рахунок на оплату №31 від 11.09.2019.
Копії вказаних зовнішньоекономічних контрактів з додатками, які були укладені між комісіонером ТОВ «Міра Трейд Сервіс» та нерезидентом, засвідчені комісіонером ТОВ «Міра Трейд Сервіс».
Зауважень/претензій контролюючого органу щодо змісту вказаних документів акт перевірки не містить.
Контролюючий орган не заперечував передачу позивачу товару на комісію з метою експортування товарів. 
Товар, придбаний позивачем у ТОВ «АГРО-ТОВ» за вказаними двома договорами поставки продано комісіонером нерезиденту за 55 297 272,85 грн. та вивезено на експорт.
Зобов`язання комісіонера ТОВ «МІРА ТРЕЙД СЕРВІС» щодо перерахування суми коштів від реалізації товарів, переданих комітентом – позивачем комісіонерові, припиненні відповідно до ст.ст. 598 та 601 Цивільного кодексу України зарахуванням зустрічних однорідних вимог на підставі Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.11.2020 року.
Завдяки вказаним господарським операціям позивачем отримано економічні вигоди у вигляді доходів (експортна виручка), що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 і вказаними договорами та свідчить про фактичний рух активів та зміни у майновому стані підприємства. 
В свою чергу, контролюючим органом, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Щодо посилань контролюючого органу на обставини, встановлені ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 12.04.2023 по справі №522/13342/22, зміст якої встановлено контролюючим органом при аналізі Єдиного державного реєстру судових рішень, та згідно якої засновниця та керівниця ТОВ "Агро-ТОВ" (код ЄДРПОУ 42451526) в період лютий-березень 2019 року скоїла кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.205-1 КК України (внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, за попередньою змовою групою осіб, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості), із зазначенням контролюючим органом того, що у лютому 2019 року у ТОВ "Агро-ТОВ" здійснено заміну керівника та засновника на ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), договір, видаткові накладні, ТТП між позивачем та ТОВ "Агро-ТОВ" складено саме з ОСОБА_1 , та зазначення у відзиві на позов, що в акті перевірки від 26.11.2019 відсутні матеріали щодо непричетності ОСОБА_1 та вирок Приморського районного суду м.Одеси від 12.04.2023 по справі №522/13342/22 (провадження №1-кп/522/1331/23), відтак, під час розгляду справи №160/3516/20 всебічно не були досліджені та не були враховані всі обставини, описані в акті перевірки від 26.11.2019, суд зазначає наступне.
Так, у зазначеній ухвалі суду зазначено, що закриття кримінального провадження зі звільненням від кримінальної відповідальності можливо тільки у випадку скоєння особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого особливою частиною КК України та при наявності встановлених Законом правових, підстав, вичерпний перелік яких наведений в ч.1 ст.44 КК України. При цьому рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можливе лише при наявності її згоди на закриття справи.
Акт перевірки від 17.10.2025р. містить цитати згаданої ухвали, в якій відомості про керівника та засновника ТОВ «АГРО-ТОВ» знеособлені відповідно до ст. 7 Закону України «Про доступ до судових рішень» та зазначені як «ОСОБА_4».
Разом з тим, контролюючим органом не надано на вимогу суду копію згаданої ухвали із зазначенням в ній персональних відомостей про особу, щодо якої її ухвалено, та представник контролюючого органу підтвердив у судовому засіданні про відсутність у контролюючого органу, як на час проведення перевірки, складання акту перевірки від 17.10.2025р., так і час розгляду даної справи ухвали Приморського районного суду Одеси від 12.04.2023 по справі №522/13342/22 із зазначенням в ній відомостей про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України, саме ОСОБА_1 як засновницею та директором ТОВ "Агро-ТОВ", що, в свою чергу, виключає згідно пп.83.1.4 п. 83.1 ст. 83 ПК України, можливість використання вказаного судового рішення в якості належного та допустимого доказу для висновку щодо нереальності господарських операцій в розумінні ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також і підстави для застосування ч. 6 ст. 78 КАСУ, згідно якої ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ухвала, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, у адміністративного суду відсутні, з огляду на таке.
Так, Верховний Суд у постановах від 31.07.2018 у справі № 808/1507/16 та від 08.11.2018 у справі № 826/15028/17 виснував, що факт наявності вироків, особливо тих, які ухвалені на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили. Суд не може робити висновок про нереальність господарських операцій підприємства з контрагентами на підставі вироку, якщо в останньому немає жодних обставин, що підтверджували б факт безтоварності спірних господарських операцій, а також якщо встановлена у вироку обставина не має значення для спору, що має місце у справі, тобто не стосується предмету доказування даної адміністративної справи. Аналогічну правову позицію зазначено у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 808/2459/17, від 12.04.2018 у справі № 826/1571/16 та від 16.05.2018 у справі № 2а-0870/12052/11, від 27.03.2024 справа № 380/12821/22, від 18.03.2024 справа № 480/1798/22.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 01.12.2015 у справі №826/15034/17 ( № 21-3788а15), що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, у зв`язку із чим господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку (п.120). Велика Палата Верховного Суду виснувала, що суб`єкт господарювання з ознаками фіктивності є правосуб`єктним, незважаючи на дефекти при його створенні чи мету діяльності, а це суперечить висновкам Верховного Суду України про те, що «господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку (п.128). Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, відповідно до якої вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача (п.91) Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності (п. 91).
Велика Палата Верховного Суду вважає, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом (п.105). 
Такий висновок Велика Палата Верховного суду зробила, застосувавши норму частини восьмої статті 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», згідно з якою відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Цю норму Велика Палата тлумачила як таку, в якій відображено принцип індивідуальної відповідальності платника податків за внесення недостовірних відомостей до первинних документів (п.п. 98-101). 
Велика Палата Верховного Суду також виснувала, що будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону № 996-ХIV підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п.84). 
Принцип індивідуальної відповідальності платника податків, також доктринально закріплений у судовій практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). 
Рішенням ЄСПЛ у справі "Інтерсплав проти України" визначено, що платник податків не може відповідати за зловживання свого контрагента за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що такий платник був безпосередньо залучений до таких зловживань. 
Цей принцип закріплений також у статті 61 Конституції України, яка передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. 
Отже, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. 
Також у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що зібрані у кримінальному провадженні докази не є доказами в адміністративній справі, а вирок може мати преюдиційне значення для адміністративної справи, якщо в ньому встановлені обставини щодо позивача в адміністративній справі.
Разом з тим, зі змісту ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12.04.2023 у справі № 522/13342/22 вбачається, що обставин щодо позивача у справі, зокрема, щодо його (ПрАТ «ЕРЛАН») обізнаності про можливі порушення законодавства, відсутній висновок про протиправну діяльність ТОВ «Агро-ТОВ» та позивача, у ній не встановлювалися. 
Контролюючим органом не надано належних доказів дослідження в рамках вказаного кримінального провадження обставин щодо складання та підписання первинних документів уповноваженою особою ТОВ «Агро-ТОВ» у відповідності вимог до первинних документів. 
В той же час, в матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_1 , видана саме як директором ТОВ «Агро-ТОВ», та яка 08.08.2019 посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального органу Фефеловою Ю.К., зареєстрована за номером 2348 (надавалась позивачем до перевірки за актом 17.10.2025р.),: в якій ОСОБА_1 підтверджує здійснення господарської діяльності ТОВ «АГРО ТОВ», укладання з ПРАТ «ЕРЛАН» та підписання особисто договорів постачання та первинних бухгалтерських документів. Зміст посвідчувального напису нотаріусу свідчить про перевірку ним особи представника ТОВ «Агро-ТОВ», а саме: громадянки ОСОБА_1 , як директора, її дієздатності та повноважень. Заява була надана 08.08.2019 під час здійснення господарських операції по згаданим вище договорам поставки, що також підтверджує розумну обачність з боку позивача.
Також розумна обачність позивача при укладенні і реальності вчинення вищенаведених господарських операцій з його контрагентом у липні, серпні та вересні 2019р. підтверджується і наступним.
Приписи ч.1 та ч.2 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань» передбачають презумпцію достовірності та використання відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань. Так, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою; якщо відомості, що підлягають внесенню до єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні.
За таких обставин, вважаються достовірними та правомірними до використання відомості про ТОВ «Агро-ТОВ», які наявні в Єдиному державному реєстрі, як на дату укладення згаданих договорів поставки, на дату складання акту перевірки від 26.11.2019р. та 17.10.2025р., так і на дату розгляду цієї справи. 
За відомостями ЄДР станом на дату ухвалення цього рішення ТОВ «Агро-ТОВ» перебуває у стані припинення.
Інших відомостей, зокрема, про протиправну діяльність ТОВ «Агро-ТОВ» тощо, ЄДР не містить. 
Разом з цим, належних, достатніх та допустимих доказів наявності на час здійснення господарських операцій з ТОВ «Агро-ТОВ» записів у ЄДРПОУ про скасування державної реєстрації вказаної юридичної особи, чи визнання її установчих документів недійсними, визнання підприємств банкрутами чи припинення вказаної юридичної особи, контролюючим органом та його представниками не надано.
Відтак, з урахуванням вище встановлених обставин, суд констатує, що ТОВ «Агро-ТОВ» в установленому порядку було зареєстровано як платника податку на додану вартість на дату укладання згаданих договорів поставки, на дату здійснення вказаних господарських операцій, оформлення первинних документів на виконання вказаних договорів та на дату реєстрації податкових накладних. За даними Реєстру платників податку на додану вартість, що розміщені на офіційному сайті ДПС України, індивідуальний податковий номер ТОВ «Агро-ТОВ» 424515215522, дата реєстрації платником податку 01.10.2018, дата анулювання реєстрації 30.09.2021, тобто, станом на липень, серпень та вересень 2019р. (спірний період) вказаний контрагент був повноцінним суб`єктом господарювання.
Також, суд звертає увагу і на те, що оплата за товар по згаданих договорах поставки здійснювалася позивачем на банківський рахунок ТОВ “Агро-ТОВ”, що свідчить про верифікацію та ідентифікацію клієнта, тобто ТОВ «АГРО-ТОВ» та його уповноваженого представника – керівника – Шестопал Г.П. відповідно до п.37, 38 Глави 3 «Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів", затвердженої Постановою Національного банку України від 12.11.2003 № 492.
Підписання відповідно до п.201.1 ст. 201 ПК України, абз.2 п.49.4 ст.49 ПК України, Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», затвердженого наказом Міністерством фінансів України №557 від 06.06.2017р, в редакції, яка діяла на момент існування спірних правовідносин, та Закону України «Про електронні довірчі послуги», директором ТОВ «Агро-ТОВ» Шестопал Г.П. електронним підписом та реєстрація вказаних вище податкових накладних, складених в електронній формі за результатами господарських операцій з позивачем, суми ПДВ за якими віднесено позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартість в загальній сумі 10 950 468,17 грн, свідчить про ідентифікацію Шестопал Г.П. як уповноваженої особи - директора ТОВ «Агро-ТОВ» під час формування та видачі ключа електронного підпису.
Щодо встановленого контролюючим органом згідно інформаційних баз даних контролюючих органів та Єдиного реєстру податкових накладних ланцюгу постачання, які були реалізовані позивачу, а саме: від ТОВ "СЕМВІН ЛТД" (код ЄДРПОУ 42200876), ТОВ "АКСОН ДНЕПР" (код ЄДРПОУ 42528462), ФГ "АГРАРНІ ЕКОЛОГІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ" (код ЄДРПОУ 40898203), ТОВ "Агро-ТОВ" (код ЄДРПОУ 42451526) до позивача, які не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, відсутністю у ТОВ «Агро-ТОВ» та по ланцюгу постачання необхідних умов для ведення господарської діяльності, місцезнаходження майна, відсутністю власних основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, ведення бухгалтерського обліку, проведення транзитних фінансових платежів, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податковій обов`язки, суд зазначає про таке.
Пунктом 74.1 ст.74 ПК України передбачено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та згідно п. 74.3 вказаної статті зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.
Судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення та відхиляються посилання відповідача на те, що висновки контролюючого органу ґрунтуються на підставі аналізу електронних баз даних контролюючих органів, інформації, Єдиному реєстрі податкових накладних, інформації, яка міститься у мережі Інтернет та даних ЄДРСР, оскільки податкова та інша інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах контролюючого органу та інших інформаційних ресурсах в мережі Інтернет відносно контрагентів позивача (суб`єктів господарювання) по ланцюгах постачання послуг, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами носить виключно інформаційний характер та може бути лише підставою для ініціювання перевірок або зустрічних звірок платників податків та не є безумовними доказами нереальності господарських операцій без дослідження первинних документів суб`єкта господарювання, що також передбачено і нормами податкового законодавства.
До того ж, судом враховується і те, що належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних висновків в акті перевірки від 17.10.2025р., а саме: актів перевірок вказаних контрагентів його контрагента (ТОВ «Агро-ТОВ»), зустрічних звірок тощо, які підтверджують перевірки фінансово-господарської діяльності ТОВ «Агро-ТОВ» та інших платників податків, які визначено ним як учасників ланцюгу постачання, контролюючим органом не надано.
Крім того, зі змісту рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі № 160/3516/20 вбачається перелік суб`єктів господарювання, який визначений контролюючим органом в акті перевірки від 26.11.2019 як ланцюг постачання на підставі баз даних ДПС України: «встановлено, що ТОВ «Агро-ТОВ» здійснював придбання ТМЦ у ФГ «Аграрні Екологічні Технології», який в свою чергу здійснював придбання у ТОВ «Аксон Днепр» та ТОВ «Фрол Агро». Позиція податкового органу про порушення ПАТ «ЕРЛАН» податкового законодавства ґрунтується на інформації, отриманій за результатами здійснення податкового контролю по взаємовідносинам ТОВ «Агро-ТОВ» із іншими особами - ФГ «Аграрні Екологічні Технології» (код ЄДРПОУ 40898203), ТОВ «Аксон Дніпро», ТОВ «Фрол Агро», інші та без будь-яких фактів фіксації порушення зроблено висновок про нереальність господарських операцій ПАТ «ЕРЛАН» із ТОВ «Агро-ТОВ»».
Водночас, в акті перевірки від 17.10.2025 (стор.43) на підставі тих самих баз даних ДПС України контролюючим органом визначений вже інший перелік суб`єктів господарювання як ланцюг постачання: встановлено, що ТОВ «АГРО-ТОВ» здійснював придбання ТМЦ у ФГ «Аграрні Екологічні Технології», який в свою чергу здійснював придбання у ТОВ «АКСОН ДНЕПР», а той – у «СЕМВІН ЛТД».
Вказані розбіжності лише підтверджують недостовірність відомостей баз даних контролюючих органів та ЄРПН для встановлення об`єктивного та достовірного ланцюгу постачання товару без здійснення перевірки фінансово-господарської діяльності причетних на думку контролюючого органу до такого ланцюга постачання платників податків, а також свідчить про бездіяльність контролюючого органу щодо ініціювання проведення перевірок вказаних ним платників податків по ланцюгу постачання за час з дати встановлення судом у справі № 160/3516/20 вказаної бездіяльності боку контролюючого органу щодо відсутності факту фіксації порушень з боку згаданих платників податків.
Так само Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 зазначила, що посилання контролюючого органу на аналіз зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації не є допустимим доказом у розумінні процесуального закону. Така інформація сама собою не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень. 
Верховний Суд в постанові від 17.05.2022 у справі № 808/2099/17 зазначив, що автоматизоване зіставлення або перевірка податкової звітності не вважаються засобами перевірки правильності та повноти визначення податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись належними відповідно до норм адміністративного судочинства. 
До того ж, контролюючим органом здійснювався аналіз Єдиного реєстру податкових накладних, в той час, як ТОВ «АГРО-ТОВ», як і будь-який суб`єкт господарювання не обмежений працювати із суб`єктами господарювання, які не зареєстровані платниками ПДВ та, відповідно, не реєструють податкові накладні. 
Відсутність у підприємства матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу, засобів). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу без їх реєстрації. Норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності) контрагентів позивача. Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, в постанові Верховного Суду від 09 лютого 2022 року у справі № 640/9476/19. 
Висновками Верховного Суду, які наведено в постановах від 17.04.2018 у справі №826/14549/15, від 06.02.2018 у справі № 816/166/15-а, від 13.08.2020 у справі № 520/4829/19, від 21.10.2020 у справі № 140/1845/19, визначено, що відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). 
Що стосується аргументів відповідача з приводу того, що згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що контрагенти ТОВ «Агро-ТОВ» є фігурантами кримінальних проваджень, зокрема: ФГ "АГРАРНІ ЕКОЛОГІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ" (код ЄДРПОУ 40898203) є фігурантом кримінального провадження 32020100110000001 від 03.01.2020, ТОВ "АКСОН ДНЕПР" (код ЄДРПОУ 42528462) є фігурантом кримінального провадження 42020101090000055 від 24.06.2020, ТОВ "СЕМВІН ЛТД" (код ЄДРПОУ 42200876) є фігурантом кримінального провадження 42020101090000055 від 24.06.2020, суд зазначає наступне. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 виснувала, що відповідно до положень статті 90 КАС обставини у справі підлягають встановленню адміністративними судами під час розгляду відповідних спорів по суті на підставі всіх належних і допустимих доказів, при чому жоден з доказів не має наперед установленої сили, у тому числі будь-які дані, отримані в межах кримінальних проваджень. Ці дані підлягають ретельній перевірці безпосередньо судом, що розглядає справу, в силу офіційності з`ясування обставин справи, а також якщо платник податків обґрунтовано заперечує достовірність відповідних даних. 
Велика Палата підтвердила, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. 
Сам по собі: лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагентів та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. 
Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу. 
Таким чином, сам факт того, що вищенаведені контрагенти ТОВ «Агро-ТОВ» - ФГ "АГРАРНІ ЕКОЛОГІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ", ТОВ "АКСОН ДНЕПР" та ТОВ "СЕМВІН ЛТД" є фігурантами кримінальних проваджень у вищенаведених кримінальних провадженнях не можуть бути визнані судом належними, достатніми та допустимими доказами нереальності вищенаведених господарських операцій позивача, з урахуванням вищенаведених правових висновків Великої Палати Верховного Суду. До того ж, ЄДРСР з 2020 року не містить вироків або ухвал про звільнення осіб від кримінальної відповідальності по вказаним кримінальним провадженням, та контролюючим органом не надано належних доказів причетності позивача, його посадових осіб чи працівників до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, не надано доказів на підтвердження того, що в рамках відповідних кримінальних проваджень досліджувалися договірні взаємовідносини та вчинені господарські операції з позивачем, або отримано інформацію про вчинення останнім протиправних дій, які мають наслідком безпідставне декларування податкового кредиту та витрат, та згідно ст. 61 Конституції ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Судом критично надається правова оцінка аргументам контролюючого органу з приводу того, що придбання вказаного вище товару не мають під собою розумної економічно обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети у зв`язку з обізнаністю підприємства з усіма ключовими моментами на кожному етапі постачання/продажу, з огляду на таке. 
По-перше, посилаючись на відсутність достатньої ділової мети, посадова особа контролюючого органу не навела жодних обґрунтувань та мотивів з яких вона дійшла до такого висновку, з урахуванням того, що в акті перевірки від 17.10.2025р. відсутні будь-які посилання на порушення податкового законодавства саме позивачем, з урахуванням наданих усіх первинних бухгалтерських документів до перевірки, зокрема, ті, які підтверджують рух його активів за вказаними господарськими операціями. 
По-друге, зазначаючи про те, що «саме платник податків створив такі умови, за яких стало можливе вчинення податкового правопорушення», що «ПРАТ «ЕРЛАН» могло та мало можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких передбачена відповідальність, проте не вжило заходів щодо їх дотримання», посадова особа контролюючого органу не навела, які саме умови створив та які саме правила та норми не дотримав позивач, відтак, вказані висновки в акті перевірки від 17.10.2025р. є лише його припущеннями, що є неприпустимим з боку посадової особи контролюючого органу, який має діяти виключно відповідно до вимог ПК України та ст.19 Конституції України. 
По-третє, щодо ділової мети Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 (п.97, п.104) зазначила, що порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків; чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств контрагентів; так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків. 
Зокрема, у пунктах 70, 71 рішення у справі «Булвес АД проти Болгарії» ЄСПЛ дійшов висновків, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності. Ураховуючи своєчасне і повне виконання компанією заявником своїх обов`язків з декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов`язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом з пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. 
Зазначені правові висновки Великої Палати Верховного Суду є застосовними до правовідносин у даній справі в силу ч.5 ст.242 КАС України.
У даному контексті судом враховується і те, що платник податків, на відміну від податкового органу, не має технічної та процесуальної можливості перевіряти фінансову дисципліну контрагентів, а отже не може нести відповідальність за процеси на які об`єктивно не може вплинути. Лише податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків (Постанова КАС ВС від 19 лютого 2019 року по справі № П/811/217/17, адміністративне провадження №К/9901/38084/18). 
Сума податку на додану вартість, яка включена до ціни товару, є податковим зобов`язанням постачальника такого товару, і саме постачальник товару несе обов`язок сплати суми податку до бюджету, а у разі, якщо такий постачальник не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.
Правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть свідчити про нереальність господарських взаємовідносин платника податку. Аналогічного висновку дійшов і Верховний суд у постанові від 03 червня 2019 року у справі №826/11516/15.
Зазначене вкотре підтверджує, що позивач не може нести відповідальності за недотримання вимог податкового законодавства контрагентами позивача, оскільки юридична відповідальність носить індивідуальних характер згідно ст. 61 Конституції України. 
Окрім того, і відповідно до норм Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. 
Також контролюючим органом не було надано належних доказів і на підтвердження того, яким чином дії контрагента позивача та інших за визначеним ланцюгом постачання можуть впливати на дані податкового обліку позивача.
Контролюючим органом також і не наведено жодних підстав на підтвердження того, що позивач, як платник податків, діяв без належної обачності і обережності та позивачу було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент та/або контрагенти його контрагентів, аж до виробників товару, не доведено, що позивач та його контрагент при укладанні вказаних договорів мали умисел на їх укладання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства; намірів їх на ухилення від оподаткування, безтоварність операції, неможливість її вчинення в силу відсутності основних засобів, персоналу тощо.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов`язки іншого платника податків. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.
Проаналізовані вище норми податкового законодавства не покладають обов`язок на суб`єктів господарювання перевіряти походження товару під час його придбання, аж до виробника цього товару, таких приписів ПК України не містить. 
Відповідно до норм діючого законодавства позивач належним чином та в передбаченому порядку відобразив господарські операції з ТОВ «Агро-ТОВ» в бухгалтерському та податковому обліку. 
На момент укладання договору та безпосередньо під час здійснення господарської операції ТОВ «Агро-ТОВ» мав належну правоздатність та належний податковий статус: зареєстрований платником податків та платником податку на додану вартість. 
Отже, суд вважає, що надані перевіряючим первинні документи відповідають вимогам встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а податкові накладні, виписані контрагентом, містять всі необхідні реквізити-передбачені чинним на момент їх виписки законодавством. 
Тому, суд приходить до висновку, що доводи контролюючого органу про завищення саме позивачем витрат в розмірі 54 752 342 грн. та податкового кредиту з ПДВ на суму 10 950 468,47 грн. за господарськими операціями із ТОВ «Агро-ТОВ» у липні, серпні та вересні 2019р., є неспроможними та такими, що суперечать вищенаведеним приписам податкового законодавства.
Також, як вбачається зі змісту акту перевірки від 17.10.2025р., його зміст взагалі не містить посилань на порушення саме позивачем вимог податкового законодавства. 
Так, з акту перевірки від 17.10.2025р. слідує, що фактично доводи податкового органу зводяться до можливого порушення податкового законодавства контрагентом позивача ТОВ «Агро-ТОВ» та його контрагентами та не підтвердження ними постачання товару по ланцюгу в подальшому. 
Разом з тим, як уже зазначалося судом вище, у відповідності до вимог ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а відтак, не може свідчити про порушення позивачем вимог податкового законодавства. Тобто, недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни тягне за собою відповідальність саме для останніх. 
Аналогічна правова позиція у викладена в постановах Верховного Суду, зокрема, від 27.03.2018 у справі № 805/92/16-а та від 26.10.2023 у справі № 805/4817/15-а. В постанові від 04.12.2018 у справі № 802/851/18-а Верховний Суд висловив правову позицію, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку. Податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків. Верховний Суд у постанові від 28.11.2018 у справі № 816/1959/17 вказав на те, що доводи податкового органу щодо не підтвердження руху товару по ланцюгу базуються лише на інформації, отриманій з Єдиного реєстру податкових накладних, однак правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.
А відтак, аналіз зазначених вище досліджених судом документів спростовує висновки контролюючого органу, викладені у акті перевірки від 17.10.2025р., щодо неможливості підтвердити реальність господарської операції із вищевказаним контрагентом позивача ТОВ «АГРО-ТОВ», у тому числі, і щодо руху активів позивача, що було обов`язковою умовою (не тільки правом платника податку, а його обов`язком) для віднесення позивачем сум такого податку до податкового кредиту згідно до вимог вищенаведеного податкового законодавства. 
За таких обставин, висновки контролюючого органу про безпідставність віднесення позивачем до податкового кредиту сум ПДВ та врахування витрат для визначення об`єкту до оподаткування з податку на прибуток по взаємовідносинах позивача із ТОВ «Агро-ТОВ» за перевіряємий спірний період, є необґрунтованими, такими, що суперечать нормам наведеного вище податкового законодавства, оскільки зроблені на припущеннях, що не передбачено нормами податкового законодавства, спростовуються вище дослідженими первинними бухгалтерськими документами, у тому числі, фактом наявності у позивача як покупця товару податкових накладних виписаних постачальником такого товарів - ТОВ «Агро-ТОВ», які були контролюючим органом зареєстровані у ЄРПН, що не заперечувалося контролюючим органом при розгляді даної справи та свідчить про дотримання вимог податкового законодавства, як згаданим вище контрагентом-постачальником, так і позивачем, а також і виходячи з того, що саме контролюючий орган був наділений повноваженнями зупинити реєстрацію таких податкових накладних та перевірити реальність вчинення господарської операції за такими податковими накладними у порядку, визначеному п.201.16 ст.201 ПК України. 
При цьому, слід зазначити, що факт реєстрації податкових накладних у ЄРПН, відсутність квитанцій про їх неприйняття, є свідченням наявності у платника податків підстав для формування податкового кредиту за такими податковими накладними. 
Наведений правовий висновок узгоджений з і правовою позицією, викладеною Верховним Судом у його постанові від 18.02.2021р. у справі №816/1006/17.
Тому, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оспорювані податкові повідомлення-рішення, які ґрунтуються лише на припущеннях посадової особи контролюючого органу, які викладені у акті перевірки від 17.10.2025р. та спростовані вище дослідженими первинними документами, підлягають визнанню судом протиправними та скасуванню.
У відповідності до вимог ч.1, ч.4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Проте, у ході судового розгляду даної справи правомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу вищенаведеного чинного законодавства, жодними належними, достатніми та допустимими доказами представниками відповідача не доведена.
Не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення, тому відхиляються судом, посилання відповідача на те, що через відсутність у ТОВ «Агро-ТОВ» джерела первинного походження товарів, не існує дійсної можливості набуття їх у власність позивача, а тому відсутній факт володіння відповідачем активом та розпорядження ним позивачем, оскільки вказані наведені обставини не можуть бути підставами для позбавлення саме позивача, як покупця таких товарів, права на формування податкового кредиту та витрат за умови наявності у позивача всіх необхідних первинних бухгалтерських документів, які підтверджують реальність господарської операції у відповідності до норм ст.ст. 2, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та ст.44 ПК України з урахуванням зміни майнового стану позивача, зокрема, руху його активів, що не спростовано контролюючим органом, а також і виходячи із того, що юридична відповідальність носить індивідуальний характер за ст. 61 Конституції України, а, тому, позивач як кінцевий споживач придбаних товарів не може нести відповідальності за дії своїх контрагентів.
Інші доводи відповідача уважно вивчені судом, проте, не беруться судом до уваги, оскільки не є юридично значимими та висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Перевіривши у відповідності до вимог ч.2 ст.2 наведеного Кодексу правомірність прийняття відповідачем як суб`єктом владних повноважень оспорюваних податкових повідомлень-рішень, суд приходить до висновку, що викладені в акті перевірки від 17.10.2025р. обставини, що слугували підставами для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень, є неправомірними та не обґрунтованими, спростовуються вищенаведеними доказами, а тому оспорювані податкові повідомлення-рішення є такими, що прийняті не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування оспорюваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі вищевказаних висновків, підлягають задоволенню.
Приймаючи до уваги все вищевикладене, позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Виходячи з наведеного, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, слід стягнути з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 33280 грн. 21 коп. понесені позивачем згідно платіжної інструкції №120611 від 19.02.2026р.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "ЕРЛАН" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0653430712, №0653410712 від 03.12.2025р. – задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0653430712, №0653410712 від 03.12.2025р.
Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області(49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, код ЄДРПОУ 44118658) на користь Приватного акціонерного товариства "ЕРЛАН" (52001, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, м. Підгородне, вул. Каштанова, 5; код ЄДРПОУ 24616119) – судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 33280 грн. 00 коп. (тридцять три тисячі двісті вісімдесят гривень 00 копійок).
Рішення суду може бути може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 06.07.2026р.

Суддя С.О. Конєва