Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1492/26
Провадження № 3/945/432/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2026 року м. Миколаїв
Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 5 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тальне Черкаської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Тальнівським РВ УМВС України в Черкаській області від 04.04.1998 року, РНОКПП НОМЕР_2 , військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),
ВСТАНОВИВ:
18 червня 2026 року на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 875807 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 875807, складеного 15 червня 2026 року ПОГ СВГ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області Місько В.В., 30 травня 2026 року о 21 годині 30 хвилин громадянин ОСОБА_1 за місцем мешкання: АДРЕСА_2 , з перевагою сили вчинив сварку відносно своєї падчериці ОСОБА_2 , в ході якої погрожував їй фізичною розправою, ображав, чим навмисно спричинив емоційну невпевненість, тобто своїми діями ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заперечував обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 875807, зокрема повідомив, що 30.05.2026 року його дружині стало погано і він викликав швидку, поки він чекав на прибуття машини невідкладної медичної допомоги під`їхала ОСОБА_2 з чоловіком і почала звинувачувати її в тому, що він довів її маму до самогубства. Оскільки це було неправдою, і він був дуже стурбований станом дружини і очікуванням «швидкої», він можливо на емоціях щось сказав в сторону ОСОБА_2 та її чоловіка, але це була сварка, а не домашнє насильство.
Свідок ОСОБА_3 пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_2 , 30.05.2026 вона випила пігулки від тиску, оскільки сварилась з дітьми, від них їй стало погано і чоловік викликав швидку. Поки чекав на швидку, зустрічав машину в полі, в нього виник словесний конфлікт з її дочкою. Однак жодних дій які можна назвати домашнім насильством він не вчиняв. Якби так було вона б вже з ним не жила. 
Суд, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, покази свідка, дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов такого.
Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа), при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП встановлено, що вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.
Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII визначено поняття психологічного насильства, як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи».
У випадку психологічного насильства важливим є наявність спрямованості таких діянь на обмеження волевиявлення особи або контроль у репродуктивній сфері, а також умова, що такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Ці умови не є альтернативними та мають оцінюватися у їх сукупності.
При з`ясуванні обставин вчинення правопорушення та встановленні наявності або відсутності в діях особи ознак фізичного чи психічного домашнього насильства, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Сварку можна визначити як суперечку, емоційно неконтрольоване негативне спілкування, предметом якого найчастіше є неузгодження щодо дрібних побутових питань, яке полягає у доведенні кожною стороною власної правоти, із вживанням сторонами взаємних образ та звинувачень.
Конфліктом є особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони.
Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже наявна одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Таким чином, для констатації наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення необхідно встановити чи вчинено ним будь-які діяння (дію або бездіяльність) психологічного характеру, що завдало шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 . 
Згідно із п. 10 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка).
До матеріалів справи надані такі документи, що були досліджені в судовому засіданні: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 875807 від 15.06.2026 року (а. с. 1); рапорт події 102 № 284663255 (Домашнє насильство) від 30.05.2026 року (а. с. 2); заява потерпілої ОСОБА_2 від 30.05.2026 року про прийняття мір до вітчима ОСОБА_1 , який 30.05.2016 року вчинив домашнє насильство психологічного характеру (а. с. 4); письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 30.05.2026 року (а. с. 5-6); рапорт інспектора СРПП ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області Ковбасюка О. щодо невстановлення місця перебування ОСОБА_1 за місцем його мешкання в період з 08:00 30.05.2026 року по 08:00 31.05.2026 року (а. с. 7); письмові пояснення ОСОБА_1 від 15.06.2026 року (а. с. 8-зворот); копія форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 15.06.2026 року, з якої вбачається, що кривдником є ОСОБА_1 , а постраждалою особою - ОСОБА_2 (а. с. 11-12); копія термінового заборонного припису серії АА № 528482 від 15.06.2026 року стосовно кривдника ОСОБА_1 , винесеного строком на 5 діб з 10 год 00 хв 15.06.2026 року та діє до 10 год 00 хв 20.06.2026 року стосовно постраждалої ОСОБА_2 за фактом вчинення 30.05.2026 року адміністративного правопорушення - домашнього насильства психологічного та фізичного характеру (а. с. 13).
Дослідивши докази, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оцінивши їх відповідно до ст. 252 КУпАП, суд дійшов до висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б доводили поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які б підпадали під ознаки дій домашнього насильства психологічного характеру щодо ОСОБА_2 . 
Отже, сам лише факт наявності між учасниками справи сварки чи конфліктної ситуації із використанням образливих слів, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Керуючись статтями 1, 7, 9, ч. 1 ст. 173-2, 245, 247, 251, 276, 283-285 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником до Миколаївського апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів з дня її винесення, а також потерпілим.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В. Павленко