СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/2531/26
пр. № 1-кп/759/893/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2026 року  м.Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі: 
головуючої судді ОСОБА_1 
секретарі судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025100080003648 від 19 грудня 2025 року стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , 
ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.
18.12.2025 приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні загального коридору, розташованого на 3 (третьому) поверсі під`їзду № 3 в будинку АДРЕСА_2 , а саме біля тамбурних дверей, якими огороджений загальний коридор квартири АДРЕСА_3 , вчинив умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, завдавши потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальної шкоди в сумі 3 219 грн., 87 коп. 
Так, 18.12.2025 точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, однак не пізніше 19 години 00 хвилини, у невстановленому місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на вчинення умисного знищення чужого майна шляхом підпалу, переслідуючи при цьому мотив на ґрунті особистих ревнощів з мешканкою квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, діючи умисно, з метою знищення або пошкодження чужого майна, ОСОБА_4 заздалегідь маючи при собі запальничку марки «Bic» помаранчевого кольору, прибув до під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 , піднявся на 3 поверх, підійшов до тамбурних дверей, якими огороджений загальний коридор квартири АДРЕСА_3 , яка розташована праворуч від виходу з ліфта, став очікувати найбільш сприятливого часу для вчинення підпалу, приблизно о 19 годині 00 хвилини, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, з метою знищення або пошкодження чужого майна, шляхом підпалу, за допомогою запальнички марки «Bic» помаранчевого кольору, здійснив підпал тамбурних дверей, якими огороджений загальний коридор квартири АДРЕСА_3 , після чого залишив місце події.
Згідно висновку пожежно - технічної експертизи від 24.12.2025 № СЕ-19/111-25/77915-ПТ осередком пожежі при загоранні вхідних дверей до загального коридору, за адресою: АДРЕСА_2 , яка виникла 18.12.2025, знаходився у лівій верхній частині зазначених вхідних дверей зі сторони сходового майданчику.
Причиною виникнення загорання вхідних дверей до загального коридору на 3 поверсі за адресою: АДРЕСА_2 , яка сталася 18.12.2025, є займання горючих матеріалів, в зоні осередку пожежі, внаслідок дії на них стороннього вогневого джерела запалювання (полум`я при горінні запальнички).
Дії  ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 194 КК України як вчинення умисного знищення чужого майна шляхом підпалу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за вищевикладених обставин визнав повністю, щиро розкаявся та надав покази за змістом яких він проживав по сусідству з потерпілою та підтримував з нею близькі стосунки. Йому було відомо, що потерпіла вживала психотропні речовини, що йому було не до вподоби, а того дня він побачив як невідома йому особа принесла потерпілій психотропну речовину, на цьому підґрунті між ними виникла сварка під час якої потерпіла дала йому ляпаса, тому він обізлився та в наступному за допомогою запальнички здійснив підпал тамбурних дверей, якими огороджений загальний коридор квартири АДРЕСА_5 , де мешкала потерпіла. Просив суд суворо його не карати, про скоєне шкодує. 
Згідно ст.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини та не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Суд також пересвідчився в тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, підстави вважати, що обвинувачений оговорює себе відсутні. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Допитавши обвинуваченого  ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості  ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 194 КК України як умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який має середню спеціальну освіту, неодружений, на обліку у лікаря -психіатра за місцем проживання не перебуває, за даними облікової документації КНП «Київська міська клінічна лікарня №10» з 11.05.2004 перебуває під наркологічно - динамічним наглядом, раніше не судимий, брав безпосередню участь у заходах із забезпечення оборони України, внаслідок чого отримав травми, офіційно не працевлаштований, підробляє комплектувальником, а також суд враховує його вік, стан здоров`я, конкретні обставини, спосіб, обстановку вчиненого ним кримінального правопорушення, його відношення до скоєного.
Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.
Враховуючи вищенаведене, з огляду на особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення злочину, наявність по справі обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який в судовому засіданні запевнив, що в подальшому не допускатиме протиправної поведінки, з урахуванням позиції прокурора, який в судових дебатах запропонував звільнити обвинуваченого  ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання  ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкцій статті за якою він визнається винуватим у виді позбавлення волі, звільнивши на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків.
На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення як підсудним, так й іншими особами нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, а саме витрати на залучення експерта (висновок експерта №СЕ-19/111-25/77915-ПТ від 24.12.2025), що становлять 3 565 грн. 60 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 судом не застосовувався.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.
Згідно ч.1 ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 21 липня 2026 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Речові докази:
- сухий змив, змив з поверхні дверей на паперову серветку, частини обгорілого матеріалу, що зберігаються в камері схову речових доказів Святошинського УП ГУНП у місті Києві, після набрання вироком законної сили,- знищити.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.
Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження. 
Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1