Справа № 372/1567/26 
Номер провадження 2/948/461/26 

10.07.2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Машівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді –     Тимофєєвої Г.Л.,
за участю секретаря
судового засідання –     Порохні І.І., 
представника позивача –    Білінської Ю.В. (в режимі ВКЗ), 
представника відповідача – адвоката  Бульбах Н.М., 
відповідача -       ОСОБА_1 , 
представника третьої особи    Бучавої А.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в селищі Машівка цивільну справу за позовом Органу опіки і піклування Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавського району Полтавської області до ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
УСТАНОВИВ:
16 березня 2026 року до Обухівського районного суду Київської області звернувся представник Органу опіки і піклування Козинської селищної ради Обухівського району Київської області з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення аліментів.
Позов мотивований тим, що відповідачка фактично проживала в АДРЕСА_1 разом з співмешканцем ОСОБА_3 та спільною новонародженою дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У дану родину, 16.02.2026 було здійснено виїзд комісії за участю спеціалістів служби у справах дітей та фахівця соціальної роботи, у зв`язку з надходженням до служби у справах дітей Козинської селищної ради листа завідувача відділення акушерсько-гінекологічного відділення КНП «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування». Під час проведення обстеження виявлені задовільні умови проживання та з`ясовано, що відповідачка була позбавлена батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 07.03.2026 від лікаря-педіатра, який здійснював візит в родину, надійшло повідомлення щодо можливого вчинення фізичного насильства матір`ю над новонародженою дитиною через синці на обличчі дитини. За рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 07.03.2026 №1, службою у справа дітей було вилучено у матері ОСОБА_1 новонароджену дівчинку, яка на момент відібрання не мала свідоцтва про народження. За інформацією лікаря-педіатра стан відібраної дитини близький до тяжкого. На день звернення до суду дитина влаштована до Київської обласної дитячої лікарні м.Боярка з діагнозом: ЗЧМТ, лінійний перелом правої тім`яної кістки, геморагічний забій обох лобних долей, забій м`яких тканин правої тім`яної ділянки, забій м`яких тканин та підшкірної клітковини, підшкірні гематоми лівої лобної ділянки та лівої щоки, травма лівого ока. За даним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12026111230000385 від 09.03.2026. Враховуючи викладене, з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, у зв`язку з виниклою безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дитини, позивач вважав за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2 .
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 18.03.2026 року цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Машівського районного суду Полтавської області.
05 травня 2026 року від Обухівського районного суду Київської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла зазначена позовна заява.
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 07.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання по даній справі на 11.00 год 02.06.2026.
02.06.2026 за ухвалою Машівського районного суду Полтавської області відповідачці ОСОБА_1 поновлено строк на подачу відзиву на позовну заяву. Відкладено проведення підготовчого судового засідання на 15:00 год 11 червня 2026 року.
04.06.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача, адвоката Бульбах Н.М., надійшов відзив на позовну заяву. За правовою позицією ОСОБА_1 вона позовні вимоги не визнала, обґрунтувавши своїм щирим бажанням піклуватись про доньку ОСОБА_5 , дбати про її здоров`я, забезпечувати її потреби, піклуватися про її психічний та духовний розвиток під супроводом соціальних служб. Зазначила, що ОСОБА_1 від народження дитини піклувалась про неї, її здоров`я, створила та підтримувала належні умови для проживання, забезпечувала потреби доньки відповідно до віку. За актами обстеження умови проживання належні, дитина мала все необхідне. Відповідач погоджується з тим, що потребує підтримки та допомоги соціальних служб, оскільки вона не володіє в повному обсязі навичками по догляду за дитиною, не має відповідних знань та досвіду. Відповідач не заперечує того факту, що двічі вдарила дитину по обличчю та заподіяла шкоду її здоров`ю. Відповідальність за вчинене вона повністю бере на себе та не намагається перекласти її на сторонніх осіб. Вона негативно оцінює свою поведінку, переживає за здоров`я дитини та розкаюється. Свій вчинок вона пояснює нестабільним психоемоційним станом, пов`язаним з післяродовою депресією. Проте, не зважаючи на факт неприпустимої поведінки матері щодо її новонародженої дитини та тяжкість і непоправність спричинених наслідків, відповідач просила суд не застосовувати такий крайній захід впливу та не позбавляти її батьківських прав, а надати їй можливість за допомогою та під контролем соціальних служб піклуватись про доньку та виконувати свої батьківські обов`язки (а.с. 116-120).
Відповіді на відзив до суду не надійшло.
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 11.06.2026 підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 11 год 10 хв 06 липня 2026 року.
06.07.2026 розгляд справи було відкладено на 07.07.2026 о 14.30 год. через неможливістю явки в судове засіданні відповідачки ОСОБА_1 у зв`язку з поважною причиною, затримкою поїздів сполученням з м. Києва. 
Протокольною ухвалою суду від 07.07.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення до 10.07.2026 до 14.15 год.
У судовому засіданні 07.07.2026 представник позивача підтримала вимоги позовної заяви та просила їх задовольнити. Крім того зазначила, що у ОСОБА_1 відсутній батьківський потенціал, вона раніше позбавлялась батьківських прав відносно своєї іншої малолітньої доньки. Також відповідачка раніше разом з першою дитиною направлялась до Полтавського обласного соціального Центру матері та дитини, перебувала в закладі близько місяці, проте залишила його за власним бажанням через конфлікти з персоналом. Тобто вона не здатна забезпечити дитині належний догляд та виховання, а знаходження дитини разом з матір`ю несе загрозу для життя та здоров`я новонародженої дитини.
Відповідачка, у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти задоволення позову, просила не позбавляти її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 та стягнення аліментів. Пояснила, що в подальшому буде належно виховувати дитину, піклуватися про неї, годувати, гуляти, адже для цього має матеріальні можливості. Між тим, в судовому засідання не змогла чітко пояснити та переконати суд в тому, що зможе забезпечити догляд за дочкою під час перебування на роботі. Щодо спричинення тілесних ушкоджень своїй новонародженій доньці ОСОБА_5 пояснила, що після пологів була емоційно нестабільна, через те, що чоловік не ночував вдома, зірвала злість на дитині та завдала їх ушкоджень. 
Представник відповідача адвокат Бульбах Н.М. просила відмовити у задоволенні позову з відстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавського району Полтавської області у судовому засіданні просила суд позов задовольнити та позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2 . Крім того, повідомила про неможливість подати письмовий висновок щодо позбавлення батьківських прав через відсутність відомостей (а.с.85-86).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд встановив, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 12.03.2026 Обухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (а.с. 11).
Відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00057071450 від 12.03.2026, відомості про батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.12).
Листом завідувача відділення акушерсько-гінекологічного відділення КНП «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» проінформовано начальника Служби у справах дітей Козинської ОТГ про народження 11 лютого 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , дівчинки вагою 2850 гр, зростом 50 см, оцінка за шкалою Апгар 7/8 балів та одночасно виявлено прохання проконтролювати соціально-побутові умови для належного перебування новонародженої дитини, з урахуванням встановлення ними факту, що старша дитини з матір`ю не проживає (були неналежні соціально-побутові умови, потреба у постійному медичному нагляді, складнощі у догляді за новонародженою) (а.с.13).
Відповідно до Актів обстеження умов проживання №24 від 16.02.2026 та № 27 від 23.02.2026, проведеного за адресою АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_1 разом з співмешканцем ОСОБА_3 , умови проживання задовільні, в будинку чисто та тепло, наявний мінімальний набір меблів, для дитини є спальне ліжечко, візочок, деякі речі побуту, батьки намагаються створити належні умови для новонародженої дитини, мати піклується про немовля (а.с.14, 15).
З листа в.о. директора КУ «Центр надання соціальних послуг» Козинської селищної ради вбачається, що в родину ОСОБА_1 було здійснено виїзд в ході якого проведено оцінку потреб сім`ї, надано гуманітарну допомогу у вигляді речей та засобів для новонародженої дитини (а.с.20).
Згідно інформації, що міститься у листі в.о. директора КНП Козинської селищної ради «Центр первинної-медико-санітарної допомоги» 27.02.2026 під час виїзду для проведення первинного медичного огляду дитини ОСОБА_2 лікарем-педіатром установлено, що стан дитини задовільний, патологічних змін не виявлено, загальний стан відповідає віковим нормам (а.с.22).
За повідомленням старости Підгірцівського старостинського округу від 10.03.2026 скарг на ОСОБА_1 не надходило (а.с.23).
Відповідно до інформації начальника Служби у справах дітей виконавчого комітету Машівської селищної ради Любушкіна Леся Володимирівна, ІНФОРМАЦІЯ_4 , на території громади не проживає близько двох років. Разом з цим зазначено, що остання перебувала під контролем служби і Центру соціальних служб Машівської селищної ради з моменту народження дитини – дівчинки 2019 року народження, перебувала у Полтавському обласному центрі матері і дитини з 15.10.2019 по 19.11.2019, але залишила його за власним бажанням через постійні конфлікти з персоналом та іншими мешканцями, під час перебування не дотримувалась рекомендацій медичної сестри та соціального педагога, без постійного контролю не здатна забезпечити режим харчування та сну, прийому ліків, купання, прогулянки доньки, порушувала технологію приготування молочної суміші, не вміє приготувати їжу придатну для споживання дитиною, виявляла бажання навчатися правилам догляду за дитиною, але не розуміє їх або не запам`ятовує за свідченням медпрацівників мати ігнорувала та забувала вчасно давати ліки доньці, приховувала факти загрозливі для життя і здоров`я дитини, не реагує на плач дитини, не вміє її заспокоїти; рішенням виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області від 28.11.2019 було прийнято рішення про негайне відібрання дитини; 02.10.2020 Машівським районним судом Полтавської області було прийнято рішення про відібрання дитини у матері та стягнення з неї аліментів, а рішенням від 24.01.2024 ОСОБА_6 була позбавлена батьківських прав на доньку 2019 року народження (а.с.24).
Разом з тим дослідженими доказами в судовому засіданні встановлені обставини щодо неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 та те, що перебування дитини поряд з матір`ю буде наражати дитину на небезпеку, шкодити її здоров`ю та найкращим інтересам дитини. 
Так, допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона працює спеціалістом у службі у справах дітей Козинської сільської ради. За повідомленням адміністрації КПН «Васильківської БЛІЛ» комісія за її участі, а також депутата старостинського округу, представника ювенальної поліції здійснила обстеження умов проживання 16.02.2026 родини ОСОБА_1 . На час відвідування умови проживання були задовільними. ОСОБА_1 перебувала в пологовому будинку. З її співмешканцем була проведена профілактична бесіда. Наступний візит до родини в складі комісії відбувся 23.02.2026. Було з`ясовано, що свідоцтво про народження дитини не оформлене, родині надано гуманітарну допомогу, суміш для годування, предмети гігієни, проведено рекомендаційну бесіду через неадекватну поведінку матері, яка залишила біля вуха новонародженої доньки телефон з гучно увімкненою музикою. В подальшому за підтримки соціальних служб була надана допомога ОСОБА_1 в оформленні свідоцтва про народження дитини. 27.02.2026 лікарем-педіатром був здійснений виїзд за адресою місця проживання ОСОБА_1 та її новонародженої доньки ОСОБА_5 з метою проведення первинного огляду, стан дитини був задовільний. Проте дитини потребувала гігієни. Між тим, вже 07.03.2026 під час огляду дитини лікарем-педіатром було виявленого нанесення тілесних ушкоджень: гематоми на щоках, обмежені рухи верхніх кінцівок, слабкий пульс, пригнічені рефлекси новонародженої, знижений м`язовий тону, шкіра та слизові оболонки блідого кольору. На підставі рішення Козинської селищної ради від 07.03.2026 № 1 було відібрано дитину та доставлено в Київську обласну дитячу лікарню через тяжкий стан дівчинки. 
Кім того, свідок зазначила, що під час вилучення дитини ОСОБА_8 пояснювала, що хотіла примусово нагодувати доньку та стверджувала, що «не хоче в тюрьму», тобто усвідомлювала протиправний характер своїх діянь відносно малолітньої дитини.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , пояснила суду, що працює в.о. директора Козинського «ЦПМСД» та сімейним-лікарем. 27.02.2026 після звернення служби у справах дітей, вона разом з неонатологом, представниками сільської ради, здійснили патронаж до ОСОБА_1 та її новонародженої доньки. Умови проживання задовільні, дитини на вигляд здорова, ненабагато відставала у вазі. Матері були надані рекомендації щодо гігієни дитини, годування. Надана гуманітарна допомога. 07.03.2026 близько 11.00 год фельдшер повідомив про звернення жінки в телефонному режимі, яка була дуже схвильована та повідомила, що в її новонародженої дитини «гуля» на голові. По приїзду лікаря, фельдшера дитина була оглянута та у дівчинки виявлені множинні синці на обох щоках. Ушкодження були сфотографовані та інформація передана до служби у справах дітей. Того ж дня, 07.03.2016 близько 16.00 год представниками служби у справах дітей спільно з представниками сільської ради, ювенальної поліції дитина була вилучена у тяжкому стані та доставлена до Обласної дитячої лікарні в м. Боярка. Три дні в лікарні дитина перебувала в тяжкому критичному стані.
Свідок повідомила, що знаходження дитини разом з матір`ю несе загрозу для життя та здоров`я дитини, оскільки батьківського потенціалу ОСОБА_1 недостатньо для виховання та утримання маленької доньки.
Показання свідків повністю узгоджуються з письмовими матеріалами справи, які були дослідженні в судовому засіданні.
Так, згідно з Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини проведеного 07.03.2026, дитина мала хворобливий вигляд, була знесилена, мала недостатню вагу, медичним працівником виявлені ознаки побиття (синці на щоках), мати дитини ОСОБА_10 не заперечувала що 2 рази вдарила дитину (а.с. 26-30).
За результатами проведеного 07.03.2026 лікарем педіатром огляду дитини стан дитини – близький до тяжкого та зазначено, що дівчинка потребує госпіталізації (а.с.33).
Виконавчим комітетом Козинської селищної ради Обухівського району 07.03.2026 прийнято рішення за №1 про відібрання малолітньої дитини 11.02.2026 року народження, від її батьків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я малолітньої дитини, тимчасово влаштовано дитину до Обухівської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування (а.с.25).
Про ймовірність вчинення фізичного насильства матір`ю над новонародженою ОСОБА_11 повідомлено начальника Обухівського районного управління ГУНП в Київській області (а.с.34) та керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області (а.с.35).
За фактом нанесення матір`ю дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 тілесних ушкоджень своїй новонародженій дитині ІНФОРМАЦІЯ_2 внесено відомості до ЄРДР № 12026111230000385 від 09.03.2026 (а.с.36).
За повідомленням адміністрації КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» №02-06-361 від 16.03.2026, та №02-06-543 від 16.04.2026, адресованих начальнику службі у справах дітей Козинської селищної ради, дитина ОСОБА_6 (дівчинка) ІНФОРМАЦІЯ_2 була доставлена в 19.36 год 07.03.2026 до закладу співробітниками Служби у справах дітей, діагноз при поступленні: закрита черепно-мозкова травма, лінійний перелом тім`яної кістки справа, геморагічний забій верхніх лобних долей парамедіальних з обох сторін, забій м`яких тканин правої тім`яної ділянки, забій м`яких тканин та підшкірні гематоми лівої лобної ділянки та лівої щоки, синдром холодної травми, синдром дегідрації, кандидоз ротової порожнини, кон`юнктивіт у новонародженої (а.с.71,72, 130, 133).
Наказом Служби у справах дітей Козинської селищної ради №58 від 16.03.2026 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 поставлено на облік як дитину, що залишилася без батьківського піклування (а.с.73, 127).
Судом встановлено, що у зв`язку з тим, що ситуація, яка склалася в сім`ї відповідачки, що загрожувала життю та здоров`ю дитини, рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради №3 від 27.03.2026 затверджено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.60-63, 96-98).
У листі адресованому начальнику служби у справах дітей Козинської селищної ради від 30.04.2026, адміністрація КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» повідомила, що ОСОБА_1 не відвідувала в лікарні свою дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за час перебування дитини в закладі цікавилася станом здоров`я свої дитини лише в телефонному режимі (а.с.69, 132).
Згідно з Рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради №3 від 30.04.2026, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , влаштовано на цілодобове перебування до Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» (а.с.74, 131).
Актом обстеження умов проживання №63 підтверджується, що 25.05.2026 посадовими особами Служби у справах дітей Козинської селищної ради проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та установлено, що нею орендовано частину житлового будинку, загальна площа орендованої частини 20 кв.м, умови проживання задовільні, прибрано, в кімнатах наявна мінімальна кількість меблів, наявне дитяче ліжечко та візочок, присутній одяг, але він не підходить по віку, наявна дитяча суміш, термін придатності якої закінчується у травні 2026 року. За вказаною адресою проживає ОСОБА_1 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 (зі слів ОСОБА_13 – «її знайомий, якого вона «підібрала» з вокзалу, знайома з ним з того ж дня, 22.05.2026), під час бесіди ОСОБА_1 повідомила, що при здачі аналізів у неї виявили ОСОБА_14 , вона має пройти лікування на що не має можливості бо працює вахтовим методом (а.с.64, 94).
З Акту обстеження від 25.05.2026 вбачається, що будинок за адресою АДРЕСА_2 знаходиться в аварійному стані, зі слів сусідів ОСОБА_1 протягом 2 років тут не проживає (а.с.88-92).
За повідомленням КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» № 299 від 04.06.2026, малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на повному державному утриманні з 29.04.2026 по теперішній час, мати дитини ОСОБА_1 дзвонила до персоналу закладу щоб дізнатися правила відвідування дитини в закладі, проте не надала потрібних довідок та дозволу для відвідування, таким чином, за період перебування дитини в закладі жодного разу не відвідувала свою доньку, але періодично дзвонить, дізнається про стан здоров`я в дитини, вагу та зріст. Стан здоров`я дитини стабільний, їй проводяться курси реабілітації відповідно до потреб та неврологічного стану, який обумовлений перенесеною черепно-мозковою травмою, лінійним переломом тім`яної кістки справа, забоєм м`яких тканин голови, перенесеним сепсисом та холодовою травмою, наразі дівчинка соматично здорова, перебуває під цілодобовим спостереженням педіатра, дитячого невролога та медичних працівників (а.с.138).
Відповідно до інформації, що міститься у листі слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області, що за фактом нанесення тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , триває досудове розслідування в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 12026111230000385 від 10.03.2026 з попередньою правовою кваліфікацією за ст. 128 КК України (а.с.139).
За матеріалами поліції, наданими Обухівським районним управлінням поліції ГУ ПП в Київській області від 25.06.2026 ОСОБА_1 характеризується як особа, що постійно вступає в конфліктні ситуації, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності (а.с.176-178).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.
Статтею 51 Конституції України, ч. 2, 3 ст. 5 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).
Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 СК України.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. ч. 910 ст. 7 СК України).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2, п.3 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною.
Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21.
Тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки.
У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.
У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Враховуючи викладене, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані у справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи містяться достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачкою своїх обов`язків по вихованню своєї малолітньої доньки ОСОБА_5 , оскільки відповідач не проявляє відносно доньки належної турботи та уваги, не піклується про стан її здоров`я та розвиток. Крім того, в результаті жорстокого ставлення та неправомірних умисних дій ОСОБА_1 дитина отримала тілесні ушкодження, стан здоров`я дівчинки характеризувався як тяжкий, дитина була відібрана, що свідчить про те, що знаходячись разом з матір`ю, дитині загрожує небезпека та перебування дівчини з біологічною матір`ю не в найкращих інтересах дитини. Батьківського потенціалу ОСОБА_1 не достатньо для виховання нею малолітньої дитини.
Дослідженими матеріалами справи достеменно підтверджено нездатність ОСОБА_1 здійснювати належний догляд за донькою, необхідний для її нормального розвитку, оскільки остання не створила необхідних умов для повернення дитини в родину та не створила усіх умов для її життя, розвитку та виховання, хоча відповідачка зобов`язана це робити та мала таку можливість. 
Відповідачкою не спростовано заявлені представником позивача вимоги, не надано суду обґрунтувань щодо належного виконання нею своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки ОСОБА_5 . 
Факт заперечення ОСОБА_1 проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про її інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку, оскільки вона не надала доказів, які б свідчили про дійсну зміну ставлення до виконання батьківських обов`язків.
Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 661/2532/17 (провадження № 61-46449св18), згідно з якими: «Самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав недостатньо, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини. Мотиви такого заперечення можуть бути різними, наприклад, це може бути пов`язане не з бажанням турбуватися про свою дитину, а з бажанням отримати у майбутньому піклування від неї. Тому до уваги мають братися всі обставини конкретної справи».
Отже, ОСОБА_1 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про її винну поведінку відносно своєї дитини, та необхідність застосування до неї, як матері дитини, такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. 
Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав, в найкращих інтересах дитини, для позбавлення відповідачки ОСОБА_1 батьківських прав стосовно її малолітньої доньки ОСОБА_5 , оскільки таке позбавлення спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення її батьківських прав
Стосовно вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з положеннями ст.181 СК України способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі
Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі.
Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року "Про виконавче провадження" стягнення не повинне перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Згідно з положеннями ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною другою ст.182 СК України регламентовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 191 СК України унормовано, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ч.1 і 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Таким чином, вказана позовна вимога підлягає до задоволення, у зв`язку з чим з ОСОБА_1 необхідно стягнути аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 .
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави, згідно ст. 141 ЦПК України.

Щодо розподілу судових витрат
Частина 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.
За приписами ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, оскільки позивач відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що судовий збір, який би мав понести позивач в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав (немайнового характеру) та стягнення аліментів (майновий характер) у сумі 6656,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. ст. 150, 164-169, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. ст. 2, 4, 6-13, 19, 81, 89, 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Органу опіки і піклування Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавського району Полтавської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнити.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно малолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з 16 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь особи, опікуна, піклувальника чи установи, яка буде виконувати обов`язки законного представника, під опікою якої буде перебувати дитина.
Рішення підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 6656,00 грн
Роз`яснити відповідачці, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Орган опіки та піклування Козинської Селищної ради Обухівського району Київської області, ЄДРПОУ 04362697, адреса: Київська область, Обухівський район, с-ще Козин, вул. Партизанська, 2;
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, ЄДРПОУ 21047618, адреса 39400, Полтавська область, Полтавський район, с-ще Машівка, вул. Незалежності, 111.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання:АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .
Представник відповідача: ОСОБА_15 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Суддя Г.Л.Тимофєєва