ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
06.07.2026	Справа № 910/257/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження 
позовну заяву
Заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Бращайків, будинок 2; ідентифікаційний код 3832605722) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітряних Сил, будинок 6; ідентифікаційний код 00034022)
до 
1. Закарпатської обласної ради (88008, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Народна, будинок 4; ідентифікаційний код 25435963),
2. Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (79054, Львівська область, місто Львів, вулиця Яворницького Д., будинок 8Б; ідентифікаційний код 44921644),
3. Громадської організації «Мукачівське районне товариство мисливців та рибалок “Острож”» (89657, Закарпатська область, Мукачівський район, село Жнятино, вулиця Миру, будинок 2А; ідентифікаційний код 37940815),
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:
1. Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачево (89600, Закарпатська область, Мукачівський район, місто Мукачево, вулиця Берегівська – об`їздна, будинок 1А; ідентифікаційний код 08439994),
2. Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 )

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним пункту договору та зобов`язання звільнити земельну ділянку,

Учасники провадження:
прокурор: Малик Ю.Л. (у режимі відеоконференції);
від позивача: Салівон Д.О.;
від відповідача-1: не з`явилися;
від відповідача-2: не з`явилися;
від відповідача-3: не з`явилися;
від третьої особи-1: не з`явилися;
від третьої особи-2: не з`явилися;
РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ.
Короткий зміст позовних вимог.
Заступник керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (далі – прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі – Міноборони/позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) до Закарпатської обласної ради (далі – Закарпатська облрада/відповідач-1), Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (далі – Управління/відповідач-2) та Громадської організації «Мукачівське районне товариство мисливців та рибалок “Острож”» (далі – ГО «МРТМР “Острож”»/відповідач-3) про:
- визнання незаконним та скасування рішення Закарпатської обласної ради №444 від 02.03.2012 «Про надання мисливських угідь у тимчасове користування ГО ТМР «Соколець», ГО «МРТМР “Острож”», ГО «ТМР “Нодь Ердев”», в частині надання ГО «МРТМР “Острож”» у користування терміном на 25 років мисливських угідь загальною площею 968,8 га на території військового містечка №14;
- визнання недійсним п. 1.1. договору про умови ведення мисливського господарства від 12.03.2012, укладеного між Закарпатським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ГО «МРТМР “Острож”», в частині надання у користування мисливських угідь загальною площею 968,8 га на території військового містечка №14;
- зобов`язання ГО «МРТМР "Острож”» звільнити мисливські угіддя загальною площею 968,8 га на території військового містечка №14.
Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань 
Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.01.2026 позовну заяву залишив без руху, встановив спосіб та строк усунення її недоліків.
23.01.2026 через систему «Електронний суд» від Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Господарський суд міста Києва ухвалою від 26.01.2026 позовну заяву Заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 02.03.2026.
10.02.2026 через систему «Електронний суд» від Закарпатської облради надійшов відзив на позовну заяву.
13.02.2026 через систему «Електронний суд» Міноборони подало відповідь на відзив Закарпатської облради.
16.02.2026 через систему «Електронний суд» Закарпатська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону подала відповідь на відзив Закарпатської облради.
23.02.2026 через систему «Електронний суд» прокуратура подала заяву про зміну предмету позову та клопотання про участь прокурора Малик Ю.Л. у судових засіданнях у справі №910/257/26 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.
27.02.2026 через канцелярію суду від ГО «МРТМР “Острож”» надійшла заява, в якій відповідач-3 просив суд направити позовні матеріали на іншу поштову адресу.
27.02.2026 через систему «Електронний суд» Закарпатська облрада подала клопотання про участь у судових засіданнях у справі №910/257/26 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.
Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.03.2026 задовольнив клопотання Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про участь прокурора Малик Ю.Л. у судових засіданнях у справі №910/257/26 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.03.2026 прийняв до розгляду заяву прокурора про зміну предмету позову, відповідно до якої Закарпатська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону просить суд, зокрема: визнати незаконним та скасувати рішення Закарпатської обласної ради №444 «Про надання мисливських угідь у тимчасове користування ГО ТМР «Соколець», ГО «МРТМР “Острож”», ГО «ТМР “Нодь Ердев”», в частині надання ГО «МРТМР “Острож”» у користування терміном на 25 років мисливських угідь загальною площею 968,8 га на території військового містечка №14. Решта позовних вимог прокурора залишено без змін. 
Крім того, суд залучив до участі у справі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – КЕВ м. Мукачево та ВЧ НОМЕР_1 , внаслідок чого відклав підготовче засідання на 06.04.2026.
03.04.2026 через систему «Електронний суд» від прокурора надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення копій позовних матеріалів на адреси третіх осіб.
06.04.2026 у підготовчому засіданні суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.05.2026.
11.05.2026 у судовому засіданні суд оголосив перерву до 22.06.2026.
16.06.2026 через систему «Електронний суд» Закарпатська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону подала клопотання про участь прокурора Костака В.В. у судовому засіданні 22.06.2026 у справі №910/257/26 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів. 
Господарський суд міста Києва ухвалою від 18.06.2026 задовольнив клопотання Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про участь прокурора Костака В.В. у судових засіданнях у справі №910/257/26 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
22.06.2026 судове засідання не відбулося у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги.
Господарський суд міста Києва ухвалами від 22.06.2026 повідомив учасників провадження про призначення судового засідання з розгляду справи по суті на 06.07.2026.
01.07.2026 та 02.07.2026 через систему «Електронний суд» від КЕВ м. Мукачево надійшли письмові пояснення та клопотання про розгляд справи за відсутності його представника відповідно.
06.07.2026 у судове засідання з`явилися прокурор (у режимі відеоконференції) та представник Міноборони.
Представники Закарпатської облради, Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, ГО «МРТМР “Острож”» і ВЧ НОМЕР_1 у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Представник КЕВ м. Мукачево у судове засідання також не з`явився, при цьому, у клопотанні від 02.07.2026 просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності його представника.
06.07.2026 у судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Позиція прокурора та позивача.
Заступник керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону обґрунтовує позовні вимоги тим, що рішення Закарпатської обласної ради від 02.03.2012 №444, в частині надання ГО МРТМР «Острож» у користування для ведення мисливського господарства мисливських угідь загальною площею 968,8 га у межах Мукачівської ділянки полігону військової частини НОМЕР_1 на території військового містечка № НОМЕР_3 , прийнято без дотримання порядку, встановленого ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», тобто без отримання згоди власника земельної ділянки – Міністерства оборони України, відтак Закарпатська обласна рада розпорядилася землями військового містечка № НОМЕР_3 за відсутності відповідної компетенції.
Позиція відповідача-1.
Закарпатська обласна рада у відзиві на позовну заяву заперечує проти задоволення позову, мотивуючи тим, що у відповідності до норм чинного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин, 08.02.2012 головою Закарпатської обласної державної адміністрації було подано в обласну раду проєкт рішення «Про надання мисливських угідь у тимчасове користування ГО ТМР «Соколець», ГО МРТМР «Острож», ГО ТМР «НодьЕрдев». Вказаний проєкт рішення підготовлено на основі подання Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України від 02.02.2012 №03/14-157, яким засвідчувався факт погодження землевласників та землекористувачів, зокрема: Ужгородського військового лісництва вих. №130 від 23.11.2011 та Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України №503/23/4/2959 від 03.11.2011. Також у матеріалах цього проєкту рішення міститься погодження Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Закарпатській області від 16.02.2012 №337/06/02. 
Отже, до обласної ради надійшов сформований, в розумінні ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», проєкт рішення, який був розглянутий та прийнятий на дев`ятій сесії 6 скликання обласної ради у визначеному законодавством та Регламентом роботи обласної ради порядку.
Таким чином, на думку Закарпатської обласної ради, відсутні підстави для визнання незаконним та скасування рішення Закарпатської обласної ради №444 від 02.03.2012 «Про надання мисливських угідь у тимчасове користування ГО ТМР «Соколець», ГО «МРТМР “Острож”», ГО «ТМР “Нодь Ердев”», в частині надання ГО «МРТМР “Острож”» у користування терміном на 25 років мисливських угідь загальною площею 968,8 га на території військового містечка №14.
Крім того, Закарпатська обласна рада заявила про застосування до позовних вимог прокурора наслідків спливу строку позовної давності.
Позиція відповідача-2.
Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства відзиву на позовну заяву не подало, при цьому, було належним чином повідомлене про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті.
Позиція відповідача-3.
Громадська організація «Мукачівське районне товариство мисливців та рибалок “Острож”» відзиву на позовну заяву не подала, при цьому, була також належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті.
Позиція третьої особи-1.
У письмових поясненнях Квартирно-експлуатаційний відділ міста Мукачево зазначає, що згідно зі статтями 77, 78, 84 Земельного кодексу України, ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України», статей 1, 2 Закону України «Про використання земель оборони», спірна земельна ділянка відноситься за формою власності – до державної власності, за цільовим призначенням – до земель оборони та перебуває на відповідному обліку в КЕВ м. Мукачево. Порядок використання земель оборони в господарських цілях визначено статтею 4 Закону України «Про використання земель оборони», за відсутності доказів про зміну цільового призначення земельної ділянки, така ділянка не може використовуватись в господарських цілях, у зв`язку з чим укладений договір, об`єктом якого є землі оборони, підлягає визнанню недійсним.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Відповідно до Державного акту на право користування землею від 26.06.2006 за Мукачівською квартирно-експлуатаційною частиною (назву змінено на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве) закріплено на праві постійного користування 1 684,93 га землі, у тому числі територію військового містечка № НОМЕР_3 загальною площею 1 010,9509 га, за адресою: АДРЕСА_2 .
14.01.2014 на підставі акту приймання (передачі) для утримання і експлуатації будівель, споруд та території військового містечка, затвердженого начальником Мукачівського гарнізону, військове містечко № НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , площа земельної ділянки 976,31 га (полігон), передане для утримання і експлуатації будівель, споруд та території військовій частині НОМЕР_1 .
Як вбачається з Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, за заявами Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве територія військового містечка № 14 була частково сформована шляхом реєстрації в Державному земельному кадастрі трьох земельних ділянок, а саме: земельної ділянки площею 942,3425 га з кадастровим номером 2122781600:02:003:0017 з місцезнаходженням: Закарпатська область, Мукачівський район, на території Верхньокоропецької сільської ради (за межами населеного пункту), земельної ділянки площею 33,9963 га з кадастровим номером 2110400000:01:022:0479 з місцезнаходженням: АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 22,0709 га з кадастровим номером 2110400000:01:022:0638 з місцезнаходженням: АДРЕСА_2 . 
Так, загальна площа зазначених вище земельних ділянок з кадастровими номерами 2122781600:02:003:0017, 2110400000:01:022:0479 та 2110400000:01:022:0638, сформованих у Державному земельному кадастрі, речові права на які зареєстровані у Державному реєстрі речових прав становить 998,4097.
02.03.2012 Закарпатська обласна рада прийняла рішення №444 «Про надання мисливських угідь у тимчасове користування ГО ТМР «Соколець», ГО «МРТМР “Острож”», ГО «ТМР “Нодь Ердев”», відповідно до абзацу 2 пункту 1 якого вирішено: надати у користування терміном на 25 років мисливські угіддя Громадській організації Мукачівського районного товариства мисливців та рибалок «Острож» на території Мукачівського району на загальній площі 7 877,4 га.
Це рішення прийнято на підставі: подання Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України від 02.02.2012 №03/14/157, погодження Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України №503/23/4/2959 від 03.11.2011 та погодження ІНФОРМАЦІЯ_1 №130 від 29.11.2011.
12.03.2012 між Закарпатським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Громадською організацією «Мукачівське районне товариство мисливців та рибалок “Острож”» укладено договір про умови ведення мисливського господарства, відповідно до п. 1.1. якого на підставі рішення Закарпатської обласної ради від 02.03.2012 №444 надано в користування ГО МРТМР «Острож» терміном до 02.03.2037 року мисливські угіддя для ведення мисливського господарства загальною площею 7 877,4 га, у тому числі лісові угіддя 1 843,3 га, польові 5 925,23 грн, водно-болотні 108,87 га.
Разом із тим, з експлікації земель, наданих під мисливські угіддя ГО МРТМР «Острож» на ІНФОРМАЦІЯ_2 (Мукачівська ділянка полігону військової частини НОМЕР_1 ), долученої до матеріалів справи, вбачається, що для ведення мисливського господарства та полювання ГО МРТМР «Острож» надано для ведення мисливського господарства та полювання 968,8 га з числа земель оборони, в тому числі лісові угіддя площею 533,8 га, польові – 417,0 га та водно-болотні – 18,0 га.
Отже, прокурор зазначає, що до загальної площі мисливських угідь, переданих для ведення мисливського господарства ГО МРТМР «Острож» згідно з договором про умови ведення мисливського господарства від 12.03.2012, яка становить 7 877,4 га, включено також землі військового містечка № НОМЕР_3 площею 968,8 га, які складаються із земельних ділянок з кадастровими номерами 2122781600:02:003:0017, 2110400000:01:022:0479 та 2110400000:01:022:0638.
При цьому, Міністерство оборони України, як уповноважений орган управління військовим містечком не надавало дозволів, погодження на передачу ГО МРТМР «Острож» у користування на 25 років для ведення мисливського господарства мисливських угідь загальною площею 968,8 га у межах Мукачівської ділянки полігону військової частини НОМЕР_1 на території військового містечка № НОМЕР_3 .
За твердженням прокурора, здійснивши відведення ГО МРТМР «Острож» мисливських угідь у користування на землях, які розташовані в межах земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_3 , Закарпатською обласною радою, Закарпатським обласним управлінням лісового та мисливського господарства (на цей час - Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства) та безпосередньо ГО МРТМР «Острож» порушено режим використання земель оборони, встановлений статтями 77, 78, 84 Земельного кодексу України, статтею 14 Закону України «Про Збройні Сили України», статтями 1, 2, 4 Закону України «Про використання земель оборони».
Таким чином, прокурор зазначає, що з урахуванням того, що до складу мисливських угідь увійшла земельна ділянка площею 968,8 га, яка належить до земель оборони, як територія військового містечка № НОМЕР_3 , що перебуває у сфері управління Міністерства оборони України, постійному користуванні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево та у фактичному користуванні військової частини НОМЕР_1 , рішення Закарпатської обласної ради №444 від 02.03.2012 у відповідній частині підлягає визнанню незаконним, договір про умови ведення мисливського господарства від 12.03.2012 – недійсним у відповідній частині, а мисливські польові угіддя загальною площею 968,8 га, які розташовані на земельних ділянках з кадастровими номерами 2122781600:02:003:0017, 2110400000:01:022:0479 та 2110400000:01:022:0638, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 підлягають звільненню, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Правові, економічні та організаційні засади діяльності юридичних і фізичних осіб у галузі мисливського господарства та полювання регулюються Законом України "Про мисливське господарство та полювання", який також спрямований на забезпечення рівних прав усім користувачам мисливських угідь у взаємовідносинах з органами державної влади щодо ведення мисливського господарства, організації охорони, регулювання чисельності, використання та відтворення тваринного світу.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", мисливські угіддя - ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства.
Тобто, мисливські угіддя фактично є частиною земної (або водної) поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, а також з визначеними щодо неї правами та порядку надання і користування такими правами, а відтак - мисливські угіддя не можуть існувати окремо від земельної ділянки, на якій провадиться мисливське господарство.
Таким чином, порядок та підстави надання у користування мисливських угідь мають визначатись з урахуванням положень законодавства України, що регулює земельні відносини та виходячи із суб`єктів розпорядження земельним фондом України.
Статтею 12 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно положень статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
У відповідності до статті 2 Земельного кодексу України суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту ж) частини 1 статті 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються, землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.
Судом вище встановлено, що відповідно до Державного акту на право користування землею за Мукачівською квартирно-експлуатаційною частиною (назву змінено на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве) закріплено на праві постійного користування 1 684,93 га землі, у тому числі територію військового містечка № НОМЕР_3 загальною площею 1 010,9509 га, за адресою: АДРЕСА_2 .
З наявних у справі копій витягів з Державного реєстру речових прав індексні номери 341220425, 341221566, 386188869, правокористувачем земельних ділянок загальною площею 998,4097 га з кадастровими номерами 2122781600:02:003:0017 (площа 942,3425 га), 2110400000:01:022:0479 (площа 33,9963 га) та 2110400000:01:022:0638 (площа 22,0709 га), є Квартино-експлуатаційний відділ міста Мукачево.
Судом також встановлено, що 14.01.2014 на підставі акту приймання (передачі) для утримання і експлуатації будівель, споруд та території військового містечка, затвердженого начальником Мукачівського гарнізону, військове містечко № НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , площа земельної ділянки 976,31 га (полігон), передане для утримання і експлуатації будівель, споруд та території військовій частині НОМЕР_1 .
Статтею 65 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) визначено, що землями промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності. Порядок використання земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення встановлюється законом.
Відповідно до статті 77 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.
За змістом положень статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону. До земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать у тому числі: землі оборони, крім земельних ділянок під об`єктами соціально-культурного, виробничого та житлового призначення.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про використання земель оборони" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.
У відповідності до статті 10 Закону України "Про оборону України", Міністерство оборони України як центральний орган виконавчої влади забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність і підготовку Збройних Сил України до здійснення покладених на них функцій і завдань. Міністерство України здійснює управління переданим Міністерству оборони України військовим майном і майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.
Отже, за змістом статті 1 Закону України "Про використання земель оборони" та статті 77 Земельного кодексу України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони перебувають у державній власності. Відповідно до Законів України "Про оборону України" та "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" Міністерство оборони України є уповноваженим державою органом управління військовим майном. З огляду на це залучення Міністерства оборони України до участі у розгляді справ, предметом спору в яких виступають землі оборони, є обов`язковим. Порядок використання земель оборони встановлюється законом. Порядок використання земель оборони в господарських цілях визначено статтею 4 Закону України "Про використання земель оборони". У разі відсутності доказів зміни цільового призначення земельної ділянки, яка належить до земель оборони, в порядку, визначеному статтею 20 Земельного кодексу України, така ділянка не може використовуватися у господарських цілях, в тому числі для житлової забудови, у зв`язку з чим укладені договори, об`єктами яких є землі оборони, підлягають визнанню недійсними.
Ураховуючи наведені вище положення норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 2122781600:02:003:0017, 2110400000:01:022:0479 та 2110400000:01:022:0638 належать до земель оборони в розумінні положень Закону України "Про використання земель оборони", Закону України "Про оборону України", Закону України "Про Збройні Сили України", уповноваженим органом управління якого є Міністерство оборони України. 
В свою чергу, матеріали справи не містять та учасниками провадження не надано суду доказів на підтвердження зміни правового статусу та/або цільового призначення спірних земельних ділянок у встановленому законом порядку.
Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Зі змісту статті 115 Земельного кодексу України вбачається, що зони особливого режиму використання земель створюються навколо військових об`єктів Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України, для забезпечення функціонування цих об`єктів, збереження озброєння, військової техніки та іншого військового майна, охорони державного кордону України, а також захисту населення, господарських об`єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на цих об`єктах.
Відповідно до статті 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.
За правилами статті 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.
При цьому, суд зазначає, що погодження Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України №503/23/4/2959 від 03.11.2011, яким начальник цього управління, усупереч закону, погодив надання ГО МРТМР «Острож» в користування 968,8 га на території військового містечка №14, не є згодою на припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою або відмовою від прав на вказану земельну ділянку у розумінні вищевказаних законодавчих норм, оскільки за змістом Законів України "Про оборону України" та "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", вирішення відповідних питань належать до компетенції безпосередньо Міністерства оборони України.
Відповідно до статті 21 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" ведення мисливського господарства здійснюється користувачами мисливських угідь. Не допускається користування мисливськими тваринами та ведення мисливського господарства без оформлення відповідних документів у встановленому цим Законом порядку. Умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, і користувачами мисливських угідь.
Згідно з приписами частини 1 статті 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, територіальними органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища, а також власниками або користувачами земельних ділянок.
З наведених норм законодавства вбачається, що питання щодо надання права користування земельною ділянкою земель оборони для потреб мисливського господарства необхідно погоджувати з Міністерством оборони України.
Згідно зі ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Статтею 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі в межах повноважень, та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.
Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються регулювання земельних відносин.
Згідно із пунктом 21 частини 1 статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" до компетенції обласної ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Частиною 5 статті 20 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) встановлено, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України "Про використання земель оборони".
Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що спірне рішення Закарпатської обласної ради №444 від 02.03.2012 «Про надання мисливських угідь у тимчасове користування ГО ТМР «Соколець», ГО «МРТМР “Острож”», ГО «ТМР “Нодь Ердев”», в частині надання ГО «МРТМР “Острож”» у користування терміном на 25 років мисливських угідь загальною площею 968,8 га на території військового містечка № 14, прийнято з порушенням норм чинного законодавства, а саме за відсутності погодження з Міністерством оборони України.
Тобто, спірне рішення прийнято щодо земельної ділянки, до складу якої входять землі державної власності - землі оборони, а відтак, Закарпатська обласна рада розпорядилася земельною ділянкою за відсутності відповідної компетенції.
В силу положень статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.
В той же час, відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Згідно зі ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 
Відповідно до частин 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
З наведеного вбачається, що недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одними зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення.
Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Закарпатської обласної ради № 444 від 02.03.2012 «Про надання мисливських угідь у тимчасове користування ГО ТМР «Соколець», ГО «МРТМР “Острож”», ГО «ТМР “Нодь Ердев”», в частині надання ГО «МРТМР “Острож”» у користування терміном на 25 років мисливських угідь загальною площею 968,8 га на території військового містечка № 14, суперечить положенням законодавства України, а тому позовні вимоги про скасування спірного рішення є обґрунтованими. 
За висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 20.10.2020 у справі №910/13356/17, способом захисту в негаторних правовідносинах є вимога, яка забезпечить законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном тим чи іншим способом (зобов`язання повернути або звільнити майно, виселення, знесення, накладення заборони на вчинення щодо майна неправомірних дій).
Отже, оскільки рішення Закарпатської обласної ради №444 від 02.03.2012 «Про надання мисливських угідь у тимчасове користування ГО ТМР «Соколець», ГО «МРТМР “Острож”», ГО «ТМР “Нодь Ердев”», в частині надання ГО «МРТМР “Острож”» у користування терміном на 25 років мисливських угідь загальною площею 968,8 га на території військового містечка №14, підлягає скасуванню, а оспорюваний п. 1.1. договору про умови ведення мисливського господарства від 12.03.2012, який укладено на підставі такого рішення, вчинено з порушенням приписів ст. 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", тому цей пункт договору, відповідно до статей 203, 215 Цивільного кодексу України, підлягає визнанню недійсним із зобов`язанням ГО «МРТМР “Острож”» звільнити мисливські угіддя загальною площею 968,8 га на території військового містечка № 14.
Щодо клопотання Закарпатської обласної ради про застосування до позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає таке.
Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Закарпатська обласна рада зазначає, що рішення Закарпатської обласної ради № 444 «Про надання мисливських угідь у тимчасове користування ГО ТМР «Соколець», ГО «МРТМР “Острож”», ГО «ТМР “Нодь Ердев”» прийнято 02.03.2012, тобто тринадцять років тому назад. Про існування оскаржуваного рішення органами прокуратури було відомо ще у 2012 році, що підтверджується листом Закарпатської обласної ради від 10.04.2012 №01-05/261, яким усі рішення дев`ятої сесії обласної ради 6 скликання направлялися в прокуратуру Закарпатської області, листом виконувача обов`язків прокурора області від 20.07.2012 №1132-12/394, відповіддю Закарпатської обласної ради на лист від 20.07.2012 №1132-12/394. Таким чином, на думку відповідача-1, органи прокуратури були обізнані про зміст рішення Закарпатської обласної ради від 02.03.2012 № 444 «Про надання мисливських угідь у тимчасове користування ГО ТМР «Соколець», ГО «МРТМР “Острож”», ГО «ТМР “Нодь Ердев”» ще у 2012 році.
З цього приводу суд звертається до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.09.2020 у справі №469/1044/17, зокрема: рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Тому оскарження такого рішення спрямоване не на втрату ним юридичної сили, а на захист інтересу у юридичній визначеності на майбутнє. Такий інтерес порушується, допоки існує незаконне рішення (триваюче порушення). Тому його можна оскаржити впродовж усього часу тривання порушення зазначеного інтересу.
Крім того, суд зазначає, що прокурор в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до суду із позовом про визнання незаконним та скасування рішення обласної ради та визнання недійсним договору в частині, тобто з негаторним позовом, сутністю вимог за яким є усунення порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом до суду (тобто початковий момент перебігу позовної давності зміщується із кожним новим порушенням права власника або володільця). Тому на негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, поки існує правопорушення.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12.06.2019 у справі №527/600/17.
Ураховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні клопотання Закарпатської обласної ради про застосування до позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності.
ВИСНОВКИ СУДУ.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Закарпатської обласної ради, Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства та Громадської організації «Мукачівське районне товариство мисливців та рибалок “Острож”» про визнання незаконним та скасування рішення Закарпатської обласної ради №444 від 02.03.2012 «Про надання мисливських угідь у тимчасове користування ГО ТМР «Соколець», ГО «МРТМР “Острож”», ГО «ТМР “Нодь Ердев”», в частині надання ГО «МРТМР “Острож”» у користування терміном на 25 років мисливських угідь загальною площею 968,8 га на території військового містечка №14, визнання недійсним п. 1.1. договору про умови ведення мисливського господарства від 12.03.2012, укладеного між Закарпатським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ГО «МРТМР “Острож”», в частині надання у користування мисливських угідь загальною площею 968,8 га на території військового містечка №14 та зобов`язання ГО «МРТМР "Острож”» звільнити мисливські угіддя загальною площею 968,8 га на території військового містечка №14.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідачів.
Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України – задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати рішення Закарпатської обласної ради № 444 «Про надання мисливських угідь у тимчасове користування ГО ТМР «Соколець», ГО «МРТМР “Острож”», ГО «ТМР “Нодь Ердев”», в частині надання ГО «МРТМР “Острож”» у користування терміном на 25 років мисливських угідь загальною площею 968,8 га на території військового містечка № 14.
Визнати недійсним п. 1.1. договору про умови ведення мисливського господарства від 12.03.2012, укладеного між Закарпатським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Громадською організацією «Мукачівське районне товариство мисливців та рибалок “Острож”», в частині надання у користування мисливських угідь загальною площею 968,8 га на території військового містечка №14.
Зобов`язати Громадську організацію «Мукачівське районне товариство мисливців та рибалок “Острож”» (89657, Закарпатська область, Мукачівський район, село Жнятино, вулиця Миру, будинок 2А; ідентифікаційний код 37940815) звільнити мисливські угіддя загальною площею 968,8 га на території військового містечка № 14.
Стягнути із Закарпатської обласної ради (88000, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Народна, будинок 4; ідентифікаційний код 25435963) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (79007, місто Львів, вулиця Клепарівська, будинок 20; ідентифікаційний код 38326057) 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. – судового збору.
Стягнути із Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (79054, Львівська область, місто Львів, вулиця Яворницького Д., будинок 8Б; ідентифікаційний код 44921644) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (79007, місто Львів, вулиця Клепарівська, будинок 20; ідентифікаційний код 38326057) 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. – судового збору.
Стягнути з Громадської організації «Мукачівське районне товариство мисливців та рибалок “Острож”» (89657, Закарпатська область, Мукачівський район, село Жнятино, вулиця Миру, будинок 2А; ідентифікаційний код 37940815) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (79007, місто Львів, вулиця Клепарівська, будинок 20; ідентифікаційний код 38326057) 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. – судового збору.
Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повний текст рішення складено: 09.07.2026.

Суддя Віта БОНДАРЧУК