С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/11750/26
В справі 760/11320/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина
10 вересня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про стягнення моральної шкоди.

ІІ. Описова частина
30.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі - Відповідач-1) та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі - Відповідач-2), у якому просив стягнути солідарно з Відповідачів на свою користь 60.300,00 грн у рахунок компенсації завданої моральної шкоди, а також покласти на Відповідачів судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.12.2021 приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Ошурко М.М. відкрив виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення з Позивача на користь Відповідача-1 заборгованості в сумі 5.467,60 грн. Підставами відкриття вказаного провадження стали виконавчий напис, вчинений 10.06.2021 Відповідачем-2 за реєстровим № 135483, та заява Відповідача-1 від 30.11.2021, підписана його директором Наваренком В.Г.
Позивач зазначає, що дії Відповідачів, за допомогою засобів примусового виконання, призвели до порушення його законних прав та майнових інтересів, а саме: відкриття виконавчого провадження; внесення інформації до реєстру боржників; внесення інформації до автоматизованої системи виконавчого провадження; здійснення заходів щодо одержання інформації про майно (транспорт, кошти на рахунках у банках) та прибутки; винесення постанови про стягнення винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження.
Як зазначено у позовній заяві, 15.12.2021 Позивач ознайомився з матеріалами виконавчого провадження в офісі приватного виконавця у м. Херсоні та подав заяву про відкладення проведення виконавчих дій; 21.12.2021 підготував і подав до Білозерського районного суду Херсонської області позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який рішенням цього суду від 17.01.2022 у справі № 648/3365/21 задоволено. Після набрання рішенням законної сили, на підставі заяви Позивача, 21.02.2022 приватний виконавець закінчив виконавче провадження № НОМЕР_2. 22.02.2022 Позивач надіслав до Солом`янського РВДВС м. Києва заяву про відкриття виконавчого провадження про стягнення з Відповідача-1 судових витрат, які, за твердженням Позивача, станом на дату подання позову ним не одержані.
Позивач вказує, що 18.07.2022, у зв`язку з продовженням Відповідачем-1 своїх незаконних дій (телефонні дзвінки) щодо отримання вигаданого боргу, він був змушений звернутися до Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві з повідомленням про кримінальне правопорушення, вчинене директором Відповідача-1 та Відповідачем-2, за ознаками підроблення та використання підроблених документів, вчиненого групою осіб за попередньою змовою, передбаченого ч.ч. 3, 4 ст. 358 Кримінального кодексу України, а цієї ж дати - до Національного банку України із заявою стосовно незаконності дій Відповідача-1.
За твердженням Позивача, протягом грудня 2021 року, січня, лютого та липня 2022 року він був змушений безпосередньо реагувати на незаконні дії Відповідачів, зокрема шляхом підготовки процесуальних документів до органів примусового виконання, суду та правоохоронних структур, неодноразового відвідування офісу приватного виконавця у м. Херсоні та Білозерського районного суду, надсилання поштової кореспонденції. Метою цих дій було відновлення порушених прав та майнових інтересів шляхом скасування обмежень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», та встановлення справедливості.
Позивач стверджує, що запис в автоматизованій системі виконавчого провадження є наявним, що негативно впливає на його бездоганну кредитну історію та репутацію як позичальника, а кошти, витрачені на здійснення правосуддя, не повернуті. Перелічені обставини, на думку Позивача, змушують його, якому п`ятдесят років, витрачати фізичні, розумові та психічні сили, кошти і власний вільний час, відволікають від особистих справ, суттєво змінили сталий уклад життя, що негативно позначилося на звичному самопочутті (підвищена фізична та нервова напруженість, поганий апетит і сон). До цього, як зазначає Позивач, безпосередньо призвели спільні винні дії Відповідачів стосовно незаконного вчинення виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження з метою одержання неіснуючого боргу.
Розмір моральної шкоди Позивач визначив у 60.300,00 грн, виходячи з однієї мінімальної заробітної плати (на дату подання позову - 6.700,00 грн), помноженої на дев`ять місяців, протягом яких, за його твердженням, триває (грудень 2021 року - серпень 2022 року) порушення його законних прав та майнових інтересів.

31.08.2022 автоматизованим протоколом розподілу судових справ між суддями головуючим у справі визначено суддю ОСОБА_2 .
Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_2 від 06.09.2022 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі без виклику сторін.
Розпорядженням керівника апарату суду № 1420 від 18.04.2024, у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_2 відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 19.03.2024 № 797/0/15-24, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ. За результатами повторного автоматизованого розподілу 18.04.2024 головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.
Ухвалою суду від 24.04.2024 справу прийнято до розгляду.

Відповідач-1 подав відзив на позовну заяву від 05.12.2022, у якому позов не визнав та просив залишити його без задоволення. Посилаючись на ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а також на ст.ст. 81, 89 ЦПК України, Відповідач-1 зазначив, що позов є необґрунтованим, оскільки до суду не надано жодних доказів душевних страждань Позивача, факту заподіяння йому моральної шкоди діями Відповідача, факту протиправної поведінки Відповідача, внаслідок якої Позивачу могло б бути завдано моральної шкоди, існування втрат немайнового характеру та їх співвідношення із заявленим розміром моральних збитків.
Відповідач-2 своїм правом на подання відзиву не скористався, відзиву до суду не подав, про причини його неподання суд не повідомив.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

ІІІ. Мотивувальна частина
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.
Судом установлено, що 10.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис за реєстровим № 135483 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 045-Z/0060079 від 04.12.2009 у розмірі 5.417,60 грн, а також 50,00 грн плати за вчинення виконавчого напису.
06.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Ошурком М.М. на підставі зазначеного виконавчого напису та заяви стягувача відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення з Позивача на користь Відповідача 1 заборгованості в сумі 5.467,60 грн. Цією ж постановою боржника зобов`язано протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи та майно, а також повідомлено про нарахування основної винагороди приватного виконавця в розмірі 546,76 грн.
Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 17.01.2022 у справі № 648/3365/21 позов ОСОБА_1 задоволено, виконавчий напис № 135483 від 10.06.2021 визнано таким, що не підлягає виконанню. Суд виходив з того, що виконавчий напис було вчинено виключно на підставі наданої стягувачем виписки з особового рахунку за кредитним договором, тоді як оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору нотаріусу не надавався, а тому в останнього не було правових підстав вчиняти виконавчий напис. 
Постановою приватного виконавця від 21.02.2022 виконавче провадження НОМЕР_3 закінчено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».
18.07.2022 Позивач звернувся до Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та до Національного банку України із заявою про незаконні дії кредиторів. Доказів того, що за наслідками відповідного досудового розслідування ухвалено обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили, матеріали справи не містять.
Наведені обставини підтверджуються поданими Позивачем письмовими доказами і сторонами не оспорюються.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, до яких, зокрема, належить відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) сформульовано висновок про те, що, виходячи з положень ст.ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення; право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Водночас у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21) зазначено, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач - відсутність протиправності та вини. При цьому Верховний Суд наголосив, що завдання моральної шкоди є явищем завжди негативним, проте з цього не випливає, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування.
Отже, сама лише констатація факту порушення цивільного права особи не є достатньою підставою для покладення на порушника обов`язку компенсувати моральну шкоду; позивач має довести, що внаслідок такого порушення він зазнав душевних або фізичних страждань, а також причинний зв`язок між поведінкою відповідача та цими стражданнями.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтовуючи заявлену вимогу, Позивач послався на підвищену фізичну та нервову напруженість, поганий апетит і сон, зміну сталого укладу життя та відволікання від особистих справ. Разом з тим на підтвердження зазначених обставин Позивачем не надано суду жодного доказу: медичних документів, висновків спеціалістів, будь-яких інших письмових або речових доказів. Долучені до позовної заяви документи (постанови приватного виконавця про відкриття та закінчення виконавчого провадження, судові рішення у справі № 648/3365/21, повідомлення до правоохоронних органів і заява до Національного банку України, поштові документи) підтверджують лише факт відкриття та подальшого закінчення виконавчого провадження, а також факт звернення Позивача до відповідних органів, однак не свідчать ані про глибину, ані про сам характер душевних страждань Позивача.
Твердження Позивача про зазнані ним страждання, не підтверджені жодними доказами, з огляду на ч. 6 ст. 81 ЦПК України є припущеннями і не можуть бути покладені в основу судового рішення.
Суд також враховує таке. Витрати часу та зусиль на підготовку процесуальних документів, участь у розгляді справи № 648/3365/21, відвідування офісу приватного виконавця та надсилання кореспонденції, на які посилається Позивач, за своєю правовою природою є витратами, пов`язаними з реалізацією особою права на судовий захист і на звернення до державних органів, а не моральною шкодою в розумінні ст. 23 ЦК України. Порядок відшкодування таких витрат визначено ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, і Позивач цим порядком скористався: рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 17.01.2022 на його користь стягнуто судові витрати в сумі 908,00 грн. Неодержання Позивачем присудженої суми є питанням виконання судового рішення і не утворює самостійної підстави для компенсації моральної шкоди.
Звернення Позивача до суду, органів примусового виконання, поліції та Національного банку України було реалізацією гарантованого ст. 55 Конституції України права на захист, яка, до того ж, виявилася результативною: виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а виконавче провадження закінчено 21.02.2022, тобто протягом порівняно нетривалого часу після його відкриття.
Посилання Позивача на негативний вплив запису в автоматизованій системі виконавчого провадження на його кредитну історію та репутацію позичальника суд відхиляє як недоведене. Виконавче провадження закінчено 21.02.2022; Позивачем не надано доказів настання для нього будь-яких несприятливих наслідків, зокрема відмови у наданні кредиту чи погіршення умов кредитування. Копія довідки Українського бюро кредитних історій від 08.01.2022 відображає стан на дату, коли виконавче провадження ще тривало, і сама по собі про такі наслідки не свідчить.
Що стосується визначеного Позивачем розміру відшкодування, то обраний ним спосіб обчислення - розмір мінімальної заробітної плати, помножений на кількість місяців, протягом яких тривало порушення, - не ґрунтується на жодному з критеріїв, наведених у ч. 3 ст. 23 ЦК України, і не пов`язаний ані з характером правопорушення, ані з глибиною страждань, ані з іншими обставинами, що мають істотне значення. Такий підхід є довільним. Втім, за недоведеності самого факту заподіяння моральної шкоди питання про її розмір не підлягає вирішенню по суті.
Вирішуючи вимогу про солідарне стягнення, суд виходить з того, що згідно зі ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Доказів вчинення Відповідачами саме спільних, узгоджених між собою дій Позивачем не надано. Вчинення виконавчого напису є нотаріальною дією, яку нотаріус вчиняє самостійно на підставі поданих стягувачем документів і за результатами їх перевірки, тоді як звернення до приватного виконавця із заявою про примусове виконання є самостійною дією стягувача.
Твердження Позивача про підроблення документів та про попередню змову між директором Відповідача-1 і Відповідачем-2 ґрунтуються на власній оцінці Позивачем обставин справи та на поданому ним повідомленні про кримінальне правопорушення. Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувального вироку щодо будь-кого з Відповідачів суду не надано, а тому суд не може виходити з наявності в їх діях ознак кримінально караного діяння.
Не підлягають застосуванню до спірних правовідносин і положення ст. 1172 ЦК України, на які посилається Позивач, оскільки Відповідач-2 не є працівником Відповідача-1 і здійснює нотаріальну діяльність самостійно.
Щодо вимог до Відповідача 2 суд зазначає, що відповідно до ст. 27 Закону України «Про нотаріат» шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі. Проте застосування наведеної норми так само передбачає доведення потерпілим факту заподіяння шкоди та причинного зв`язку між діями нотаріуса і такою шкодою, чого Позивачем у цій справі не зроблено.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 (заява № 4909/04, пункт 58) зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітися як вимога детально відповідати на кожен аргумент. З огляду на це суд надав оцінку доводам сторін у межах, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті.
Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що Позивачем не доведено наявності сукупності умов, необхідних для покладення на Відповідачів обов`язку з компенсації моральної шкоди, зокрема факту заподіяння йому моральної шкоди та причинного зв`язку між діями Відповідачів і заявленими наслідками, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, понесені Позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн покладаються на нього та відшкодуванню не підлягають.

ІV. Резолютивна частина
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 23, 1167, 1190 ЦК України, суд вирішив:
1.У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про стягнення моральної шкоди - відмовити.
2.Судові витрати покласти на Позивача.
3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
4.Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач 1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», місцезнаходження: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, 2, код ЄДРПОУ 40340222.
Відповідач 2: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, АДРЕСА_2.

Суддя: