П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/5431/20	

 	Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В. Дата і місце ухвалення: 30.06.2026р., м. Миколаїв  	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про встановлення судового контролю за виконанням рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не виплати позивачу пенсії за віком з 07.10.2009р. по 04.01.2019р., щодо не проведення перерахунку розміру пенсії за віком та зобов`язання перерахувати розмір та виплатити пенсію за віком за період з 07.10.2009р. по 04.01.2019р.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021р., залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021р., позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком за період з 07.10.2009р. по 04.01.2019р.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 за період з 07.10.2009р. по 04.01.2019р.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
02.06.2026 р. від представника позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.02.2021р. та зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання рішення суду.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2026 року прийнято звіт ГУ ПФУ в Миколаївській області по справі № 400/5431/20.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати таку ухвалу та зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області надати звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.02.2021р. Доводи апелянта зводяться до того, що ГУ ПФУ в Миколаївській області створює умови, за яких виконання судового рішення неможливе, оскільки на переконання заявника належним виконанням судового рішення є не лише нарахування пенсії, а й фактичне здійснення її виплати.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Статтею 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За приписами статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
В свою чергу, згідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно із частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст. 382-2 КАСУ суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
За ч. 1 ст. 382-3 КАСУ за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
У зазначеній вище нормі процесуального кодексу (ст. 382 КАС України), законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналіз зазначених норм свідчить, що у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених як законодавством про виконавче провадження, так і Кодексом адміністративного судочинства України. При цьому, чинне законодавство не встановлює залежності щодо звернення до суду із заявою в порядку ст.382 КАС України від того, чи здійснюється примусове виконання рішення суду органами ДВС чи ні.
Колегія суддів зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.
Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили, незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в такому рішенні. Таким чином, починаючи з 01.06.2021р. рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.02.2021р. є обов`язковим для учасників справи та підлягає безумовному виконанню ГУ ПФУ в Миколаївській області.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання рішення суду, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у по справі №802/357/17-а від 23 червня 2020 року.
Так суд першої інстанції приймаючи рішення про прийняття звіту встановив, що ГУ ПФУ в Миколаївській області за період з 07.10.2009р. по 31.05.2022р. на виконання судового рішення нараховано позивачу за період з 07.10.2009р. по 04.01.2019р., доплату в сумі 20348,90 грн. виплачено в серпні 2021 року. В матеріалах справи відсутні належні докази щодо ухилення ГУ ПФУ в Миколаївській області від виконання судового рішення по справі №400/5431/20.
В свою чергу, доводи заявника ОСОБА_1 базуються на незгоді з розміром поновленої пенсії, що не стосується порядку виконання рішення суду від 23.02.2021р. по справі №400/5431/20.
Фактично позивач не погоджується з розміром нарахованої їй пенсії. Однак, колегія суддів звертає увагу, що питання стосовно розміру пенсії не було предметом судового розгляду у справі №400/5431/20. В порядку судового контролю за виконанням судового рішення по даній справі суд не може перевірити правомірність нарахування та виплати позивачу пенсії у певному розмірі.
Більше того, дослідивши матеріали справ, колегія суддів встановила, що місячний розмір пенсії на рівні 183,43 грн. визначено ГУ ПФУ в Миколаївській області на виконання рішення суду по справі №400/2044/19, що виходить за межі дослідження цієї справи. Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов правильного висновку про прийняття звіту, оскільки ГУ ПФУ в Миколаївській області рішення суду від 23.02.2021р. по справі №400/5431/20 виконало ще в серпні 2021 р., що підтверджується матеріалами справи та фактично не заперечується самим позивачем.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено правомірну ухвалу про прийняття звіту.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2026р. колегія суддів не вбачає.
Враховуючи викладене у сукупності колегія суддів доходить висновку, що оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції правильно вирішив питання судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду, а тому підстав для задоволення скарги та скасування ухвали колегія суддів не вбачає. 
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 382, КАС України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення виготовлений 16 липня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук