Справа № 461/1206/26 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є. 
Провадження № 33/811/1176/26 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді Урдюк Т.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Крайнього О.В. в інтересах ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 471 Митного кодексу України 
в с т а н о в и в :
Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 16.05.2026 визнано ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.
Вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил №0134/209000/2026 від 02.02.2026 р. товар - повернуто ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 665,60 грн.
15 червня 2026 року постановою Львівського апеляційного суду (а.с. 80-81) відмовлено в задоволенні клопотання захисника Крайнього О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України.
Апеляційну скаргу захисника Крайнього О.В. на постанову Галицького районного суду м.Львова від 19 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, - повернуто особі, яка подала апеляційну скаргу.
22 червня 2026 року до Львівського апеляційного суду надійшла повторна апеляційна скарга захисника Крайнього в інтересах ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 15 червня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 471 Митного кодексу України.
Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу належить повернути апелянту.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушенняможе бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.
Із викладеного слідує, що законодавець визначив процесуальний механізм, яким обумовив обрахування строку на апеляційне оскарження постанови судді саме з моменту її винесення.
Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження.
Така позиція законодавця обґрунтована тим, щоб стимулювати особу сумлінно та своєчасно реалізовувати процесуальні права та належним чином виконувати обов`язки, покладені на неї законом.
Як вбачається з матеріалів справи, Галицьким районним судом м. Львова від 19 травня 2026 року винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ч.3 ст. 471 Митного кодексу України. 
Постановою Львівського апеляційного суду від 15.06.2026 апеляційну скаргу захисника Крайнього О.В. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, - повернуто особі, яка подала апеляційну скаргу.
Тобто, в передбаченому законом порядку апеляційним судом вже було вирішено питання про неможливість поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав відсутності поважних причин його пропуску.
Разом з тим, повторний розгляд питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції чиним КУпАП не передбачено.
Положеннями Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року та п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов пороти України» від 03.04.2008, визначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду, який в свою чергу визначає, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового його вирішення.
Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП регламентують, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Зважаючи, що по справі апеляційним судом в межах його дискреційних повноважень вже розглядалось клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в задоволенні якого було відмовлено, тобто апеляційний суд висловив свою точку зору щодо відсутності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та чинний КУпАП не передбачає процедури чергового звернення однієї і тієї ж особи із заявою про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження після винесення постанови апеляційним судом щодо неповажності причин пропуску строку, апеляційна скарга підлягає поверненню.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника Крайнього О.В. в інтересах ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 471 Митного кодексу України повернути апелянту.
Постанова оскарженню не підлягає.
Суддя 
Львівського апеляційного суду      Т.М. Урдюк