РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
03.08.2026 м. Турка

Справа № 458/634/26
Провадження №2/458/426/2026
Турківський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді    Волинець М.З.,
за участю секретаря судового засідання Матківської Р.Р.
Сторони в справі:
позивач      Товариство з обмеженою відповідальністю
«ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП»,
представник позивача    адвокат Ткаченко Ю.О.,
відповідач      ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Турка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТОВ/ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» через підсистему «Електронний суд» подав до суду позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 74848688 від 09.02.2022 у розмірі 15 929,85 грн, з яких: 10 050 грн - заборгованості за основною сумою боргу, 5 879,85 грн - заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 622,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн.
Стислий зміст позовних вимог.
09.02.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , шляхом реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», укладено електронний договір позики № 74848688. Вказаний договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 5w188dwHyE, що був згенерований системою та надісланий на вказану позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 
Без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (ресурс позикодавця), отримання одноразового ідентифікатора, входу на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без надання відповідачем особистої інформації (ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів тощо) та без попереднього погодження оферти договору позики та правил надання грошових коштів у позики - укладання договору позики технічно не можливе, що у свою чергу відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». З наведеного алгоритму укладання договору позики вбачається, що без ознайомлення/погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим.
Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відповідно до умов договору відповідач отримав грошові кошти у розмірі 10 050 грн на банківську картку № № НОМЕР_1 за посередництвом платіжної системи ТОВ «ФК Фінекспрес». Згідно листа №19/03/26-40952 від 19.03.2026, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підтвердило, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції №50316849-612f-4b4b-8e1d-d2862bbf6937 перераховано кошти на виконання умов договору позики №74848688 від 09.02.2022.
У подальшому, позикодавцем (первісним кредитором) відступлено право вимоги за вищевказаним договором позики, зокрема:
29.09.2022 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали Договір факторингу № 028-290922 від 29.09.2022, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №74848688 від 09.02.2022;
05.12.2025 ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали Договір факторингу №05/12/25-01 від 05.12.2025 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 74848688 від 09.02.2022.
Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами - не виконав ні перед позикодавцем, ані перед ТОВ «Сіроко Фінанс» чи позивачем ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП».
У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором позики № 74848688 від 09.02.2022 у відповідача виникла заборгованість у розмірі 15 929,85 грн, з яких: 10 050 грн - заборгованості за основною сумою боргу, 5 879,85 грн - заборгованості за відсотками.
Покликаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 74848688 від 09.02.2022 у розмірі 15 929,85 грн, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 622,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн.
Позиція відповідача.
10.07.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_1 , в якому останній просив у задоволенні позову ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» відмовити; зменшити витрати на правову допомогу до 2 000 грн; зменшити проценти за користування кредитними коштами; у разі його неявки в судове засідання відкласти розгляд справи на іншу дату. В обґрунтування відзиву покликався на те, що не визнає позовні вимоги, оскільки позивач не надав доказів видачі кредиту; проценти нараховано з порушенням положень ЦК України, правових висновків Верховного суду та поза межами строку кредитування. Надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимог є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки такі не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів, у матеріалах справи виписка по картковому рахунку відсутня. Зазначив, що не може знати про те, що серед усіх положень кредитного договору є пункт згідно якого у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредитування (нового строку кредиту після пролонгації або авто пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку. Вважає вказані положення у договорі несправедливими, оскільки направлені не на забезпечення повернення боржником коштів, а лише на подальше збільшення суми заборгованості позивачем, користуючись вразливістю відповідача та його необізнаністю усіх умов договору, які написані дрібним шрифтом та без акцентування уваги на істотні (важливі) положення. Зазначає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем первинний кредитор дотримався вимог про належне повідомлення споживача про умови кредитування та узгодив зі споживачем саме ті умови, про які зазначив у позові.
Крім того зазначив, що він є військовослужбовцем, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 від 09.06.2025, а тому у зв`язку з виконанням ним суспільно важливого обов`язку, пов`язаного із захистом Вітчизни, має право на додаткові пільги, що встановлюються державою, зокрема - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Відповідь на відзив позивача.
13.07.2026 позивач через підсистему «Електронний суд» подав до суду відповідь відзив, в якій на спростування доводів відповідача у відзиві зазначив таке. У матеріалах цивільної справи містяться докази перерахування коштів відповідачу, тому посилання відповідача стосовно відсутності доказів зарахування коштів на картковий рахунок відповідача є безпідставні, оскільки саме відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав (має) можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів. Зокрема, на підтвердження перерахування коштів на картковий рахунок відповідача позивачем було надано: електронну платіжну інструкція № 50316849-612f-4b4b-8e1d-d2862bbf6937 від 09.02.2022 року, виданої ТОВ «ФІНЕКСПРЕС»; довідку № КД-000148982/ТНПП від 15.04.2026, що підтверджує перерахування коштів за платіжною інструкцією/квитанцією № 50316849-612f-4b4b-8e1dd2862bbf6937 від 09.02.2022; лист №19/03/26-40952 від 19.03.2026, виданий позикодавцем ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ».
Щодо нарахування процентів за договором позики зазначив, що за ідеальних умов в порядку дії програми лояльності нарахування відсотків протягом строку позики 30 днів мало здійснюватися за зниженою процентною ставкою 0,796% (доказів про оплату всієї суми заборгованості в строк визначений договором позики - відповідач - не надав). Згідно п. 5.3. позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі (діючі правила на момент підписання відповідачем договору позики - містяться в матеріалах справи). Відповідно до підпункту 9.7. Правил, якщо під час дії особливих умов виконання договору позики, встановлених для позичальника в рамках програми лояльності, позичальник порушить взяті на себе зобов`язання за договором позики, такі особливі умови виконання договору позики втрачають силу, а нараховані згідно умов договору позики проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою, розмір якої зазначається в договорі позики, та оплаті позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії договору позики і незалежно від запропонованих особливих умов програми лояльності. Через неналежне виконання умов договору позики, нараховані згідно умов договору позики проценти було перераховано за базовою/фіксованою процентною ставкою 1.99%, замість 0,796% відповідно до положень пункту 9.7 Правил. Крім того, договором встановлена фіксована процентна ставка, яка може бути зменшена лише у разі належного виконання позичальником умов договору позики, у зв`язку із чим на момент укладання договору позикодавцем зазначена орієнтовна загальна вартість з розрахунку, що позичальник сплатить заборгованість в строки які сам зазначив при укладанні договору. Проценти за користування кредитом/позикою не нараховуються на час проходження військової служби, проте відповідачем не долучено до матеріалів цивільної справи доказів, які підтверджують проходження військової служби в період з 09.02.2022 по 09.06.2022 (період нарахування процентів за договором позики №74848688).
Разом з тим вказав, що позивачем у повному обсязі доведено витрати на правничу допомогу, представлені докази відповідають вимогам ЦПК України, підтверджують реальність, обґрунтованість та співмірність витрат на правничу допомогу. Крім того, розмір витрат на правничу допомогу є розумним з урахуванням складності справи, обсягу підготовлених процесуальних документів, витраченого часу та значення справи для позивача. Відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б спростовували понесення вказаних витрат або свідчили про їх надмірність, у зв`язку з чим підстави для зменшення розміру заявлених витрат відсутні. За таких обставин витрати позивача на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.
З огляду на викладене, просив позовні вимоги ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» задовольнити в повному обсязі, а розгляд справи провести за відсутності представника позивача.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 19.06.2026 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи на 07.07.2026 о 11:00 год за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь) та витребувано докази в порядку ст. 84 ЦПК України.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 07.07.2026 у зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання розгляд справи відкладено на 03.08.2026 о 14:10 год.
10.07.2026 від АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшли витребувані судом докази по справі.
Представник позивача ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» у судове засідання не з`явився, однак у відповіді на відзив вказав про розгляд справи у відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином шляхом скерування судової повістки-повідомлення на адресу зареєстрованого місця проживання.
Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», судом встановлено таке.
09.02.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 74848688, шляхом підписання електронним підписом позичальника. Згідно вказаного договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п. 1 договору).
Відповідно до умов договору позикодавець зобов`язався надати відповідачу кошти у розмірі 10 050 грн, строком на 30 днів, а саме до 11.03.2022, із базовою процентною ставкою 1.99 % в день, зниженою процентною ставкою 0,796 % в день, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,70% в день, орієнтовною реальною річною процентною ставка 1 253,68 %, орієнтовною загальною вартістю позики 12 449,94 грн.
Проценти згідно умов договору нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п. 4 договору).
ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», 09.02.2022 здійснило переказ грошових коштів у сумі 10 050 грн на платіжну картку № НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000148982/ТНПП від 15.04.2026, копією платіжної інструкції (операції) № 50316849-612f-4b4b-8e1d-d2862bbf6937 та листом ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» № 19/03/26-40952 від 19.03.2026.
Крім того, відповідно до відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260628/13345-БТ від 29.06.2026, наданої на виконання ухвали суду 19.06.2026, в банку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) емітовано карту № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ), на підтвердження зазначеного банком також надано виписку по рахунку за вказаною карткою. Таким чином, в сукупності вказані докази підтверджують належне виконання ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» своїх зобов`язань за договором позики та перерахування відповідачу коштів в сумі 10 050 грн.
29.09.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір факторингу № 028-290922, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕД» зобов`язується відступити ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений договором спосіб.
Відповідно до п. 2.1.3 вказаного договору перехід від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» прав вимоги.
На підтвердження факту переходу прав вимоги за договором позики № 74848688 від 09.02.2022, укладеним з відповідачем ОСОБА_1 , позивачем надано витяг з реєстру прав вимог № 29/09/22 від 29.09.2022, за яким сума заборгованості за тілом - 10 050 грн, сума заборгованості по процентах за користування - 5 879,85 грн, загальна сума заборгованості - 15 929,85 грн.
05.12.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 05/12/20-01, згідно якого, ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» зобов`язується відступити ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти фінансування в розпорядження ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договір спосіб.
Відповідно до п. 2.1.3 вказаного договору перехід від ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» прав вимоги.
На підтвердження факту переходу прав вимоги за договором позики № 74848688 від 09.02.2022, укладеним з відповідачем ОСОБА_1 , позивачем надано витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 19/03/26 від 19.03.2026, за яким сума заборгованості за тілом - 10 050 грн, сума заборгованості по процентам за користування - 5 879,85 грн, загальна сума заборгованості - 15 929,85 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 , станом на 30.09.2022 за договором позики № 74848688 від 09.02.2022 у позичальника обліковується загальна заборгованість в сумі 15 929,85 грн.
Застосовані судом норми права та мотиви їх застосування.
Судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються загальними положення ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.
Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Згідно з ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 в справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» доведено факт укладення 09.02.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 договору позики № 74848688, а також отримання відповідачем 09.02.2022 коштів в сумі 10 050 грн на підставі вищевказаного договору.
Факт укладення договору позики та факт видачі позики належним чином підтверджено доказами, що містяться у матеріалах справи.
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу прав грошової вимоги від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за договором позики № 74848688, укладеним 09.02.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП та ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Згідно з ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.
Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Оскільки, доказів повернення відповідачем позивачу ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» отриманої у позику за вказаним договором суми грошових коштів у розмірі 10 050 грн матеріали справи не містять, суду не представлено, суд дійшов висновку про наявність підстав позову в частині стягнення суми позики у розмірі 10 050 грн.
Щодо вимоги про стягнення відсотків за користування позикою, суд зазначає таке.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.
Зважаючи на обов`язок суду належним чином дослідити поданий позивачем розрахунок заборгованості, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок (постанова Верховного Суду в справі №775/7704/15 від 23.01.2018), суд здійснює перевірку нарахованої до стягнення заборгованості.
Позивач у відповіді на відзив зазначив, що через неналежне виконання умов договору позики відповідачем, нараховані згідно умов договору позики проценти було перераховано за базовою/фіксованою процентною ставкою 1.99%, замість 0,796% у відповідності до положень пункту 9.7 Правил.
Проте позивачем не надано детального перерахунку та належних доказів на підтвердження заявленої до стягнення суми заборгованості за відсотками в розмірі 5 879,85 грн, а також не зазначено період, за який вказану суму було нараховано. Попередній кредитор ТОВ «Сіроко фінанс» сформував свій власний розрахунок, проте як і позивач відсотків не нараховував та перерахунків не здійснював.
Разом з тим, за умовами договору позики сторони встановили строк кредитування 30 днів, тобто до 11.03.2022. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» продовжило нараховувати проценти після 25.04.2022 до 09.06.2022.
Крім того, з вказаного розрахунку вбачається, що проценти за період з 10.02.2022 по 24.02.2022 позикодавцем нараховано саме за зниженою процентною ставкою 0,796 %, а після закінчення строку дії договору за ставкою 0,99 %, яка не передбачена умовами договору.
Суд враховує, що матеріали справи не містять доказів того, що до спливу строку позики позикодавцем було здійснено передбачений п. 15 договору позики перерахунок процентів за базовою процентною ставкою 1,99 % за весь строк користування позикою, а також не доведено наявності передбачених договором підстав для такого перерахунку. Отже, підстави для застосування до періоду дії договору базової процентної ставки 1,99 % відсутні, а тому проценти підлягають стягненню у погодженому сторонами розмірі, а саме 1 200 грн з розрахунку: 10 050 грн * 0,796 % (знижена процентна ставка)* 15 днів.
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) зазначила, що припис абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem), тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Згідно з наданими в матеріалах справи доказами, відповідачем ОСОБА_1 позика у визначений договором 30-денний строк повернута не була. Відтак, сума заборгованості за період з 10.02.2022 по 24.02.2022 у розмірі 1 200 грн підлягає стягненню з відповідача. Разом з тим, за період з 25.02.2022 по 24.04.2022 позикодавцем відсотки за користування позикою не нараховувалися, останній продовжив нарахування відсотків після 25.04.2022, тобто після закінчення строку договору позики.
Пунктом 6 договору позики передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за базовою процентною ставкою, визначеною в п.п. 2.3. п. 2 Договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті.
Проте на підтвердження продовження строку дії договору позивач не надав та матеріали справи не містять відповідних додаткових угод.
Водночас у позовній заяві та відповіді на відзив представник позивача зазначив, що пп. 9.7 Правил, передбачено якщо під час дії особливих умов виконання договору позики, встановлених для позичальника в рамках програми лояльності, позичальник порушить взяті на себе зобов`язання за договором позики, такі особливі умови виконання договору позики втрачають силу, а нараховані згідно умов договору позики проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою, розмір якої зазначається в договорі позики, та оплаті позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії договору позики і незалежно від запропонованих особливих умов програми лояльності. Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування.
На підтвердження погодження сторонами умов пролонгації та автопролонгації позивачем до матеріалів справи долучено Правила надання грошових коштів у позику в редакції від 04.02.2022.
Разом з тим, суд враховує, що зазначені правила є окремим документом, який не підписаний відповідачем, не містить будь-який відомостей, які б дозволяли достеменно встановити факт ознайомлення та погодження позичальником саме цієї редакції правил, а також не підтверджує, що саме така редакція була чинною та доступною відповідачу на момент укладення договору позики від 09.02.2022.
Сам по собі факт наявності в договорі положення про ознайомлення позичальника з правилами, розміщеними на вебсайті позикодавця, не є безумовним та достатнім доказом погодження сторонами конкретних умов пролонгації чи автопролонгації, оскільки безпосередньо текстом договору такі умови не визначені.
При цьому, саме на позивача як сторону, яка посилається на факт продовження строку кредитування та правомірність нарахування процентів поза межами первісно погодженого строку, покладається обов`язок доведення погодження сторонами відповідного механізму пролонгації, її порядку, строків та правових наслідків.
За встановлених обставин, суд позбавлений можливості дійти беззаперечного висновку про те, що сторонами було погоджено механізм автоматичного продовження строку користування позикою, а також те, що строк кредитування був пролонгований після спливу визначених договором 30 днів.
Таким чином, підстави для нарахування договірних процентів за користування позикою після спливу такого строку відсутні.
Разом з тим, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_7 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 з 09.06.2025 призваний у Збройні Сили України.
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються..
Отже, з моменту набуття статусу військовослужбовця на відповідача поширюється дія ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів за користування кредитними коштами.
Разом з тим, нарахування заборгованості за кредитним договором проведені за період з 10.02.2022 по 24.02.2022, стосовно якого відповідач не довів належними і допустимими доказами, що він у той час проходив військову службу, визначену в ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Таким чином, суд дійшов висновку, що на відповідача не поширюється дія п. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» на час дії договору позики, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача відсотків за користування позикою.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи розмір наданої ОСОБА_1 позики в сумі 10 050 грн, нарахованих відсотків за користування позикою протягом 15 днів за ставкою 0,796 % в сумі 1 200 грн, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики № 74848688 від 09.02.2022, у розмірі 11 250 грн, з яких: 10 050 грн - заборгованості за основною сумою боргу, 1 200 грн - заборгованості за відсотками.
В іншій частині заборгованість стягненню з відповідача не підлягає.
Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).
Розподіл судових витрат.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судові витрати в цій справі складаються з судового збору, витрат на професійну правничу допомогу та витрат пов`язаних з підготовкою та направленням документів.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 880,19 грн, з 11 250 грн (задоволені позовні вимоги) становлять 70,62 % заявленої суми позовних вимог; від суми сплаченого при поданні судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то в позовній заяві позивач просив стягнути такі з відповідача в розмірі 4 500 грн.
Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
22.08.2025 між ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» та адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено Договір про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
В обґрунтування понесених судових витрат позивач ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» надало: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 від 03.04.2018, копію договору про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, копію витягу з акту №11-ДІЛ від 17.04.2026 приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договору про надання правничої допомоги № 22-08/25ДІЛ від 22.08.2025 та саму копію вказаного акту, а також та платіжну інструкцію, згідно якої ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» здійснило оплату адвокату Ткаченко Ю.О. в сумі 4 500 гривень за надану нею правничу допомогу.
Відповідно до ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Системний аналіз зазначених норм, дає підстави для висновку, що нормами ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини /ЄСПЛ/, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).
В пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).
Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у п.154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Разом з тим, суд не позбавлений об`єктивної можливості оцінити рівень адвокатських витрат, достовірно встановити несення таких витрат позивачем, а також обґрунтованість рівня їх вартості.
Суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта, однак в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
З урахуванням клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яке заявлено ним у відзиві на позовну заяву, критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для підготовки позовної заяви суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правову допомогу у розмірі 4 500 грн є завищеними та не достатньо обґрунтованими, тому дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.
Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 259, 223, 263, 265, 268, 273, 280-285, 354-355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (код ЄДРПОУ 44280974, місцезнаходження: вул. вул. Садова, буд. 31/33, оф. 40/3, м. Ірпінь, Бучанський район, Київська область, 08205), заборгованість за договором позики № 74848688 від у розмірі 11 250 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн, з яких: 10 050 (десять тисяч п`ятдесят) грн - заборгованості за основною сумою боргу, 1 200 (одна тисяча двісті) грн - заборгованості за відсотками.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (код ЄДРПОУ 44280974, місцезнаходження: вул. вул. Садова, буд. 31/33, оф. 40/3, м. Ірпінь, Бучанський район, Київська область, 08205) судовий збір у розмірі 1 880 (одна тисяча вісімсот вісімдесят) грн 19 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (код ЄДРПОУ 44280974, місцезнаходження: вул. вул. Садова, буд. 31/33, оф. 40/3, м. Ірпінь, Бучанський район, Київська область, 08205) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», код ЄДРПОУ 44280974, місцезнаходження: вул. вул. Садова, буд. 31/33, оф. 40/3, м. Ірпінь, Бучанський район, Київська область, 08205, банківські реквізити: НОМЕР_8 відкритий в АТ «ОТП БАНК», код банку - 300528.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя         Марія ВОЛИНЕЦЬ