Справа № 375/1294/26
№ апеляційного провадження: 33/824/3426/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Банах-Кокус О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., за участю секретаря судового засідання Шпирук Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 05 червня 2026 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 154 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 05 червня 2026 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 154 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн, без конфіскації тварин. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просила оскаржувану постанову скасувати в частині призначеного адміністративного стягнення та направити в цій частині справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки реальній тяжкості спричиненої їй шкоди. Звертає увагу на те, що напад вчинили дві собаки, в результаті чого в неї було ушкоджено обидві верхні кінцівки, а лікування потребувало хірургічного втручання, накладення швів, перев`язок та тимчасової непрацездатності. Істотним є те, що вона працює медсестрою, а ушкодження заподіяно обом рукам - основному інструменту її професійної діяльності. Через отриманні травми вона втратила можливість виконувати професійні обов`язки, проводити медичні маніпуляції, працювати з пацієнтами, вести документацію та здійснювати звичне самообслуговування. Листок непрацездатності їй відкрито з 21 травня 2026 року та станом на час подання апеляційної скарги лікування триває. Вказані обставини свідчать про те, що наслідки не є короткочасними, а адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу без належного вирішення питання безпеки тварин не відповідає характеру правопорушення. Вважає, що суд першої інстанції поверхнево підійшов до застосування ст. 33 КУпАП щодо індивідуалізації покарання та не забезпечив досягнення мети адміністративного стягнення. Суд відмовився застосувати конфіскацію тварин, передбачену положеннями ч. 3 ст. 154 КУпАП, переважно обґрунтовуючи це відсутністю в матеріалах справи протоколу вилучення тварин, опису тварин та відомостей про тимчасове вилучення собак. Однак такий висновок не може вважатися достатнім без оцінки того, чи могли ці недоліки бути усунені, чи можливо було витребувати додаткові матеріали, чи повідомлявся орган поліції про необхідність належного оформлення документів. 
В судове засідання учасники розгляду справи не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, суд відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за їх відсутності. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, а відтак, наявні підстави для призначення ОСОБА_2 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 154 КУпАП у виді накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн, без конфіскації тварин.
Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративні правопорушення вирішує, зокрема чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, тобто, чи дотримані вимоги ст. 256 КУпАП щодо наявності у нього необхідних для вирішення справи відомостей.
Проте суд першої інстанції при винесенні постанови за результатами розгляду справи стосовно ОСОБА_2 не дотримався указаних вимог.
Так, до суду першої інстанції був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №974054 від 30 травня 2026 року.
Відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення 20 травня 2026 року приблизно о 20:00 год. гр. ОСОБА_2 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , порушив правила утримання собак, а саме: допустив вихід собак бійцівських порід за межі домоволодіння, внаслідок чого останні покусали ОСОБА_1 в області рук, заподіявши їй тілесні ушкодження, чим спричинено шкоду здоров`ю потерпілої та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП (а.с. 1).
До протоколу було долучено рапорт старшого інспектора-чергового ЧЧ ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 21 травня 2026 року; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 21 травня 2026 року та копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3072 (а.с. 2, 3-4, 10). 
Відповідно до ч. 1 ст. 154 КУпАП порушенням правил утримання собак і котів є утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях). Зазначені правопорушення тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від двадцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч. 3 ст. 154 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.
Статтею 265-5 КУпАП визначені, особливості тимчасового вилучення тварини, зокрема зазначено, що за наявності підстав вважати, що власником тварини вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації тварини, особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративні правопорушення відповідно до статей 88-1, 89 та 154 цього Кодексу, тимчасово вилучає тварину до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення. Про тимчасове вилучення тварини складається протокол або робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.
Порядок тимчасового вилучення тварини визначається Кабінетом Міністрів України.
До тимчасового вилучення тварини застосовуються положення цього Кодексу щодо тимчасового вилучення речей та документів з урахуванням особливостей, встановлених цією статтею.
Відповідно до ст. 313 КУпАП, постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов судів у справах про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.
Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства України, до протоколу про адміністративне правопорушення за статтею, санкція якої передбачає стягнення у виді конфіскації майна (тварини), особа, яка його склала, зобов`язана долучити протокол вилучення майна (тварини), що підлягає конфіскації, або довідку про відсутність такого майна (тварини).
В порушення вищевказаних вимог працівником поліції не долучено до матеріалів справи протокол про тимчасове вилучення тварин із зазначенням про те, яких саме тварин вилучено, їх індивідуальні ознаки, та місце куди їх поміщено до розгляду справи, відповідний запис про вилучення тварини також відсутній і у протоколі серії ВАД №974054 від 30 травня 2026 року.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Наведені недоліки позбавляють суд здійснити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи. 
При цьому суд першої інстанції не вжив заходів щодо усунення відповідних недоліків та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_2 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 154 КУпАП у виді накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн, без конфіскації тварин.
Враховуючи викладене постанова Рокитнянського районного суду Київської області від 05 червня 2026 року підлягає скасуванню, а матеріали справи - поверненню до Відділення поліції № 1 Білоцерківського районного Управління поліції ГУНП в Київській області Національної поліції України для дооформлення, з наступим направленням справи на новий судовий розгляд.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 05 червня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, скасувати та прийняти нову постанову, якою повернути матеріали справи до Відділення поліції № 1 Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області Національної поліції України для дооформлення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Крижанівська