ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/32186/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2026 року (суддя Неклеса О.М., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 05.06.2026 року) у адміністративній справі №160/32186/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області; третя особа: Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Національної поліції України про визнання протиправними та скасування рішень, суд –

в с т а н о в и в:
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області від 28.10.2025 року №120345000001630 про відкликання дозволу на імміграцію в Україну №12014200087253 від 24.08.2023 року, наданого громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області від 28.10.2025 року №120322600004877 про відкликання посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 від 20.12.2023 року стосовно громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області від 28.10.2025 року №1201130100019815 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця - громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 року залучено Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Національної поліції України до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2026 року позовні вимоги задоволено.
З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 є громадянкою РФ та з 1809.2020 року перебуває у шлюбі з громадянином України ОСОБА_2 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 18.09.2020 року ВДРАЦС по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Після перевірок, 24.08.2023 року Головне управління ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення №12014200087253 про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянці РФ ОСОБА_1 та документовано посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_3 терміном дії до 20.12.2033 року, орган видачі 1203. 24.10.2025 року до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області надійшло подання УМП ГУНП в Дніпропетровській області №16323/1/1201-255 про відкликання дозволу на імміграцію в Україну громадянці РФ ОСОБА_1 , згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на території Дніпропетровській області притягувалася до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.126 КУпАП. 13.06.2024 року у справі №201/6007/24 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано та ОСОБА_3 було визнано опікуном малолітньої дитини та визнано, що ОСОБА_1 не приймає участь у вихованні дитини та проживає окремо. Однак, за оперативною інформацією, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 продовжують мешкати разом та виховувати малолітню дитину, а розірвання шлюбу має ознаки фіктивності, що було зроблено для отриманню батьком відстрочки від мобілізації та незаконного отримання соціальних пільг. Перебування ОСОБА_1 на території України суперечить інтересам національної безпеки та охорони громадського порядку. Апелянт зазначив, що Головне управління ДМС у Дніпропетровській області не наділено повноваженнями роз`яснювати або тлумачити подання чи висновки Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України. Апелянт вважав, що інформація, викладена у поданні УМП ГУНП в Дніпропетровській області НП України є підставою для відкликання дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 на підставі пунктів 2. Ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію», а тому Головне управління ДМС у Дніпропетровській області правомірно та обґрунтовано 28.10.2025 року складено висновок про відкликання рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну та прийняття рішення №120345000001630 від 29.10.202 року про відкликання дозволу на імміграцію в Україну на підставі пунктів 2, 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію» та прийняття рішення про відкликання посвідки на постійне проживання № НОМЕР_4 від 28.10.2025 року на підставі підпункту 1 п.64 Порядку №321. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що громадянка російської федерації ОСОБА_1 (паспорт громадянина російської федерації, номер НОМЕР_5 , виданий 28.10.2020 року, МВС 48001), востаннє здійснила перетин державного кордону України у напрямку «в`їзд» 28.11.2021 року, через пункт пропуску «Гоптівка», та з того часу з території України до рф не виїзджала. ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію», оскільки її чоловік є громадянином України. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданого 18.09.2020 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) укладено шлюб між ОСОБА_2 громадянином України та ОСОБА_1 18.09.2020 року. У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , яку зареєстровано як громадянку України на підставі ч.1 ст.7 Закону України «Про громадянство України», що підтверджується відповідною довідкою №1211-000020071 від 24.05.2023 року. Рішенням Головного Управління ДМС України у Дніпропетровської області, громадянці російської федерації ОСОБА_1 надано дозвіл на імміграцію в Україну № НОМЕР_8 від 24.08.2023 року та документовано посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_1 від 20.12.2023 року. На адресу Головного управління ДМС у Дніпропетровській області 24.10.2025 року листом №16323/1/1201-255 надійшло подання УМП ГУНП в Дніпропетровській області НП України про відкликання дозволу на імміграцію в Україну громадянці рф ОСОБА_1 , посвідки на постійне проживання, примусове повернення/видворення з подальшою забороною в`їзду на територію України, в якому зазначено, що «у відповідності до п.1 ст.1, пунктів 1-3 ст.2, підпунктів 1-2 п.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», Управлінням міграційної поліції ГУНП в Дніпропетровській області в ході проведення оперативно-розшукової діяльності встановлено громадянка рф ОСОБА_1 , уродженку рф, яка перебуваючи на території Дніпропетровської області притягувалась до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.126 КУпАП «Керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред1явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами». Також, за наявною інформацією, ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із громадянином України ОСОБА_2 , актовий запис №293 від 18.09.2020. В подальшому, рішенням Жовтневого районного суду від 13.06.2024 року у справі № 201/6007/24 шлюб було розірвано. Цим же рішенням ОСОБА_2 було визнано опікуном малолітньої дитини та визнано, що ОСОБА_1 не приймає участь у вихованні дитини та проживає окремо. За наявною оперативною інформацією, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовжують мешкати разом та виховувати малолітню дитину. Розірвання шлюбу має ознаки «фіктивності», що було зроблено для отримання батьком дитини відстрочки від мобілізації та незаконного отримання соціальних пільг передбаченим відповідним статусом. Оскільки, ОСОБА_1 документована посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_1 , виданою Головним правлінням ДМС в Дніпропетровській області, є підстави вважати, що перебування на території України громадянки рф ОСОБА_1 суперечить інтересам національної безпеки та охорони громадського порядку, охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. Крім того, зазначена особа належить до категорії осіб, які порушують адміністративне законодавство та сприяють в ухиленні від мобілізації. Крім того, оскільки необхідність відкликання дозволу на імміграцію ОСОБА_1 визначена компетентним органом, то у Головного правління ДМС у Дніпропетровській області були відсутні обґрунтовані сумніви у його недостовірності, та підстави для проведення перевірки відсутні». 28.10.2025 року за результатами розгляду подання про відкликання дозволу на міграцію громадянці російської федерації ОСОБА_1 . Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області складено висновок про доцільність відкликання дозволу на міграцію в Україну №12014200087253, виданого громадянці російської федерації ОСОБА_1 24.08.2023 року, відкликати та визнати такою, що підлягає вилученню та знищенню, видану на підставі цього дозволу посвідку на постійне проживання № НОМЕР_1 , видану 20.12.2023 року. На підставі вказаного подання, Головним управлінням ДМС у Дніпропетровській області прийняте оскаржуване рішення від 28.10.2025 року №120345000001630 про відкликання дозволу на імміграцію в Україну №12014200087253 від 24.08.2023 року, наданого громадянці російської федерації ОСОБА_1 , на підставі пунктів 2,3 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію». У зв`язку із відкликанням дозволу на міграцію, Головним управлінням ДМС у Дніпропетровській області прийняте оскаржуване рішення від 28.10.2025 року №120322600004877 про відкликання посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 від 20.12.2023 року стосовно громадянки російської федерації ОСОБА_1 . Додатково Головним управлінням ДМС у Дніпропетровській області прийнято оскаржуване рішення від 28.10.2025 року № 1201130100019815 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця - громадянки російської федерації ОСОБА_1 . Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався ст.26 Конституції України; статтями 1, 3, ч.16 ст.4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"; ст.1, частинами 1, 3 ст.4, ч.1 ст.12 Закону України "Про імміграцію"; пунктами 21, 22, 23 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про відкликання дозволу на імміграцію, визнання недійсними таких рішень, їх оскарження та виконання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 року №1983 та прийшов до висновку про те, що інформація зазначена в такому поданні, не містить будь - яких конкретних даних щодо вчинення або можливості вчинення ОСОБА_1 будь - яких протиправних дій, які становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні, посягають на охорону здоров`я, захист прав і законних інтересів громадян України. Подання УМП ГУНП в Дніпропетровській області ґрунтується виключно на припущеннях та непідтвердженій оперативній інформації, не містить жодних належних і допустимих доказів, не розкриває джерел такої інформації. Представником Головного управління ДМС у Дніпропетровській області не надано доказів існування судового рішення, яким ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної або іншої відповідальності, де були б встановлені обставини, що мали б для суду преюдиційне значення. Посилання у поданні на отримання колишнім чоловіком ОСОБА_1 за судовим рішенням опікунства малолітньої дитини жодним фактом чи документом не підтверджено. Відповідно до відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2024 року у справі №201/6007/24, яке набрало законної сили, розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 18.09.2020 року, актовий запис №293; визначено місце проживання дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із батьком – ОСОБА_2 ; встановлено факт, що ОСОБА_2 , є особою, яка самостійно виховує та утримує малолітню дитину віком до 18 років – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Судове рішення про встановлення ОСОБА_2 опікуном малолітньої дитини в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутнє. Суд відхилив доводи Головного управління ДМС у Дніпропетровській області про відсутність обов`язку перевіряти інформацію, отриману від інших органів, оскільки саме на Головне управління ДМС у Дніпропетровській області покладено обов`язок прийняття рішення, що впливає на права особи, а відтак обов`язок перевірки достатності та достовірності підстав для такого рішення. Суд вважав, що відкликання ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну буде суперечити принципу пропорційності, передбаченому п.8 ч.2 ст.2 КАС України. Суд врахував, що ОСОБА_1 тривалий час проживає в Україні, має дитину громадянку України, трудові та соціальні зв`язки, що свідчить про її інтегрованість у українське суспільство.
Матеріалами справи встановлено, що громадянка російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина російської федерації, номер НОМЕР_5 , виданий 28.10.2020 року, МВС 48001), востаннє здійснила перетин державного кордону України у напрямку «в`їзд» 28.11.2021 року, через пункт пропуску «Гоптівка», та з того часу з території України до рф не виїжджала.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданого 18.09.2020 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) укладено шлюб між ОСОБА_5 та громадянином України ОСОБА_2 .
Встановлено, що у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина - донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 , яку зареєстровано як громадянку України на підставі ч.1 ст.7 Закону України «Про громадянство України», що підтверджується довідкою №1211-000020071 від 24.05.2023 року, виданою Головним управлінням ДМС у Дніпропетровській області.
Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.1 ч.3 ст.4 Закону, оскільки її чоловік є громадянином України та рішенням Головного Управління ДМС у Дніпропетровської області громадянці російської федерації ОСОБА_1 24.08.2023 року було надано дозвіл на імміграцію в Україну № НОМЕР_8 та 20.12.2023 року документовано посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_1 .
Встановлено, що на адресу Головного управління ДМС у Дніпропетровській області надійшло подання Управління міграційної поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 24.10.2025 року №16323/1/1201-255 про відкликання дозволу на імміграцію в Україну громадянці рф ОСОБА_1 , посвідки на постійне проживання, примусове повернення/видворення з подальшою забороною в`їзду на територію України, згідно якого встановлено, що громадянка рф ОСОБА_1 , уродженку рф, яка перебуваючи на території Дніпропетровської області притягувалась до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.126 КУпАП «Керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред1явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами». ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із громадянином України ОСОБА_2 , актовий запис №293 від 18.09.2020 року, який у подальшому рішенням Жовтневого районного суду від 13.06.2024 року у справі №201/6007/24 шлюб було розірвано та цим же рішенням ОСОБА_2 було визнано опікуном малолітньої дитини та визнано, що ОСОБА_1 не приймає участь у вихованні дитини та проживає окремо. За наявною оперативною інформацією, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 продовжують мешкати разом та виховувати малолітню дитину, а розірвання шлюбу має ознаки «фіктивності», що було зроблено для отримання батьком дитини відстрочки від мобілізації та незаконного отримання соціальних пільг передбаченим відповідним статусом. Є підстави вважати, що перебування на території України громадянки рф ОСОБА_1 суперечить інтересам національної безпеки та охорони громадського порядку, охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. Крім того, зазначена особа належить до категорії осіб, які порушують адміністративне законодавство та сприяють в ухиленні від мобілізації. 
Встановлено, що 28.10.2025 року за результатами розгляду подання про відкликання дозволу на міграцію громадянці російської федерації ОСОБА_1 . Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області складено висновок про доцільність відкликання дозволу на міграцію в Україну №12014200087253, виданого громадянці російської федерації ОСОБА_1 24.08.2023 рок про відкликання та визнання такою, що підлягає вилученню та знищенню, видану на підставі цього дозволу посвідку на постійне проживання № НОМЕР_1 від 20.12.2023 року. На підставі вказаного подання, Головним управлінням ДМС у Дніпропетровській області 28.10.2025 року прийнято рішення №120345000001630 про відкликання дозволу на імміграцію в Україну №12014200087253 від 24.08.2023 року, наданого громадянці російської федерації ОСОБА_1 на підставі пунктів 2,3 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію» та у зв`язку із відкликанням дозволу на міграцію 28.10.2025 року прийнято рішення №120322600004877 про відкликання посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 від 20.12.2023 року стосовно громадянки російської федерації ОСОБА_1 , а, також, 28.0.2025 року прийнято рішення №1201130100019815 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця - громадянки російської федерації ОСОБА_1 .
Відповідно до статей 3, 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.
Відповідно до пунктів 2, 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію відкликається органом, що його надав, якщо: дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.
Згідно пунктів 21 22, 23 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про відкликання дозволу на імміграцію, визнання недійсними таких рішень, їх оскарження та виконання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 року № 1983, дозвіл на імміграцію відкликається або визнається недійсним органом, що його надав. Питання щодо відкликання або визнання недійсним дозволу мають право порушувати ДМС, територіальні органи ДМС та територіальні підрозділи ДМС, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, функціональні підрозділи Центрального управління СБУ, органи військової контррозвідки СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо було встановлено обставини, за яких дозвіл на імміграцію підлягає відкликанню відповідно до ст.12 Закону України «Про імміграцію». Для прийняття рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію в разі, коли ініціатором такого відкликання або визнання дозволу недійсним є ДМС, територіальні органи ДМС або територіальні підрозділи ДМС, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для відкликання або визнання недійсним дозволу, визначених статтями 12, 12-1 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу. ДМС, територіальні органи ДМС і територіальні підрозділи ДМС у місячний строк з дня надходження подання щодо відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб. На підставі результатів аналізу зазначеної інформації приймається відповідне рішення.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що інформація зазначена в такому поданні, не містить будь - яких конкретних даних щодо вчинення або можливості вчинення ОСОБА_1 будь - яких протиправних дій, які становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні, посягають на охорону здоров`я, захист прав і законних інтересів громадян України. Рішення Головного управління ДМС у Дніпропетровській області не можуть ґрунтуватися на припущеннях та непідтвердженій оперативній інформації, не містить жодних належних і допустимих доказів, не розкриває джерел такої інформації (притягнення до адміністративної відповідальності, знаходження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах та виховування спільної малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ). У свою чергу Головне управління ДМС у Дніпропетровській області не запитувало додаткову інформацію, якою обґрунтовано подання. Суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що у ОСОБА_1 на території України проживає малолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є громадянкою України, ОСОБА_1 постійно працює на території України, має постійне місце проживання.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області - 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2026 року у адміністративній справі №160/32186/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України. 

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова