ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/15140/26
Провадження № 33/820/567/26
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Валігури О.О., представника потерпілої ОСОБА_2 – адвоката Гопки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу адвоката Валігури О.О., поданої в інтересах ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 червня 2026 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 червня 2026 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, жительку АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 119 (сто дев`ятнадцять) грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665 грн. 60 коп. судового збору. 
За постановою суду, ОСОБА_1 , 15.04.2026 року близько 12 год. 20 хв., перебуваючи поблизу будинку №84 по вул. Проскурівського Підпілля в м. Хмельницькому вчинила відносно ОСОБА_2 протиправні дії, які виражались у шарпанні, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.
В поданій апеляційній скарзі захисник Валігура О.О. просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.
Вказує, що у постанові відсутній аналіз того у чому саме проявилося порушення громадського порядку, спокій яких саме громадян був порушений, які дії свідчили про явну неповагу до суспільства.
Зазначає, що із показань свідка ОСОБА_3 вбачається, що вона не спостерігала шарпання потерпілої за одяг, а лише зазначала про утримання за руки з боку ОСОБА_1 .
Посилається і на те, що утримання рук пояснювалося з боку ОСОБА_1 як захист від нанесення їй з боку потерпілої тілесних ушкоджень, які підтверджуються письмовими доказами, які є наявними в матеріалах справи.
Звертає увагу, що судом не здійснено повного та об`єктивного аналізу відеозапису події, з якого вбачається, що конфлікт не був розпочатий ОСОБА_4 , а навпаки саме потерпіла першою вчинила дії щодо ескалації конфлікту.
На думку апелянта суд не усунув суперечності між показаннями свідка ОСОБА_3 , змістом відеозапису, поясненнями сторін.
Стверджує, що у постанові фактично не наведено належного мотивування щодо існування всіх елементів складу адміністративного правопорушення, судом не встановлено факту порушення громадського порядку, наявності хуліганського мотиву, наявності умислу на демонстративну неповагу до суспільства.
Вважає, що судом не встановлено меж власного сприйняття свідком ОСОБА_5 події та не відокремлено її безпосередні спостереження від інформації, отриманої після виникнення конфлікту.
Суд першої інстанції не встановив та не мотивував наявність у діях ОСОБА_1 відповідної суб`єктивної сторони правопорушення, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_6 бажала порушити громадський порядок, прагнула продемонструвати явну неповагу до суспільства, діяла з хуліганських мотивів, переслідувала мету створення конфлікту. 
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Валігури О.О. на підтримання доводів апеляційної скарги, представника потерпілої – адвоката Гопки В.В., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Суддею суду першої інстанції було дотримано вказаних вимог закону, зміст постанови відповідає вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП, справу розглянуто відповідно до вимог статті 280 КУпАП.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА №138119 від 11.05.2026, 15.04.2026 близько 12 год. 20 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи поблизу будинку №84 по вул. Проскурівського Підпілля в м.Хмельницькому, вчинила відносно ОСОБА_2 протиправні дії, які виражались у шарпанні, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП підтверджується зібраними доказами: 
- даними протоколу про адміністративне правопорушення у якому зафіксовано обставини події; 
- долученими до справ відеозаписами на яких зафіксовано, як ОСОБА_1 заходила в під`їзд будинку, де мешкає ОСОБА_2 ; 
- поясненням в суді ОСОБА_3 , яка вказала, що працює у сусідньому магазині та почула сварку, вийшовши на вулицю побачила шарпання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
- поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , яка вказала, що 15.04.2026 року близько 12 год. вона повернулась додому та біля дверей своєї квартири виявила пакет із фекаліями. Тоді, вона попросила сусідку подивитись по камерах спостереження хто це зробив та було встановлено, що пакет принесла ОСОБА_1 , яке є власником магазину на першому поверсі будинку. Взявши вказаний пакет, віднесла його до магазину де працює ОСОБА_1 , після чого вийшла з приміщення. Остання вибігла з приміщення магазину на вулицю і виражаючись нецензурною лайкою почала шарпати її за одяг, при цьому намагаючись закинути вказаний пакет за виворіт одягу. 
- поясненнями свідка ОСОБА_5 про те, що 15.04.2026 року в обідню пору вона бачила, як ОСОБА_1 , перебуваючи поблизу будинку №84 по вул. Проскурівського Підпілля в м. Хмельницькому, підбігла до ОСОБА_2 , схопила її за одяг та намагалась закинути пакет блакитного кольору за виворіт одягу. Дана обставина викликала у неї занепокоєння.
Апеляційний суд приходить до висновку, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, не суперечать фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.
Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав її винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.
Згідно зі ст.173 КУпАП адміністративним правопорушення є дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Громадський порядок загалом визначається як безпечний стан в громадських місцях, гарантія вільного використання кожним громадянином своїх прав і свобод, а також додержання громадських місць в умовах, що не заважають трудовій діяльності, відпочинку та спокою громадян. Образливе чіпляння до будь-якої особи, словесне хуліганство, грубе ставлення до оточуючих не загрожує життю та здоров`ю людей, проте, вчинення таких дій, перш за все, знижує рівень людського спілкування, ображає людську гідність, завдає моральної шкоди духовному стану особи або суспільству.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.
Об`єктивна сторона правопорушення, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього.
Суб`єктивна сторона полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.
У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22.12.2006 роз`яснено, що при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч.1 ст.296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст.173 КУпАП, - відсутня вказівка про суть правопорушення. Безпосереднім об`єктом охорони за ст.173 КУпАП є громадський порядок.
За результатами апеляційного перегляду провадження, апеляційний суд вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що постанова є незаконною та такою, що постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та процесуального права та без належного дослідження усіх обставин справи, апеляційний суд вважає обраною тактикою захисту та намаганням уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, 
Посилання апелянта на те, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не підтверджує протиправних дій ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи повністю спростовуються зібраними у справі доказами, в тому числі наданими суду відеозаписами.
Інші твердження апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені в ході апеляційного розгляду. 
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
З урахуванням викладеного, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. 
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах санкції ст.173 КУпАП, відповідно до вимог ст.33 КУпАП.
Постанова суду є законною і підстав для її скасування не має.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 червня 2026 року щодо  ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Валігури О.О. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Володимир БАРЧУК