ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 679/1590/25
Провадження № 22-ц/820/1244/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Талалай О.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 5 березня 2026 року та додаткове рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 березня 2026 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі – АТ «Акцент-Банк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
АТ «Акцент-Банк» зазначило, що 9 лютого 2022 року ОСОБА_1 приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі відповідної анкети-заяви банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 40,8% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти. Відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 30 жовтня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 59 797 грн 07 коп., яка складається з 48 395 грн заборгованості за кредитом і 11 402 грн 07 коп. заборгованості по відсоткам.
За таких обставин АТ «Акцент-Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 59 797 грн 07 коп. заборгованості за кредитним договором і 2 422 грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 грудня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 59 797 грн 07 коп. і витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп., а всього – 62 219 грн 47 коп.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 лютого 2026 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 грудня 2025 року скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 5 березня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 377 грн 58 коп. і витрати зі сплати судового збору у розмірі 785 грн 10 коп., а всього – 20 162 грн 68 коп.
Додатковим рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 березня 2026 року стягнуто з АТ «Акцент-Банк» на користь  ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 298 грн.
Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь банку слід стягнути неповернутий кредит у розмірі 19 377 грн 58 коп. Оскільки умовами договору не встановлено розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом, то в цій частині позов є необґрунтованим. Згідно з випискою по рахунку ОСОБА_1 використав 244 517 грн 45 коп. і повернув 186 180 грн 96 коп. Водночас АТ «Акцент-Банк» безпідставно списало з картки ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу 33 927 грн процентів і 5 031 грн 32 коп. комісії, а тому ці кошти мають бути враховані при визначенні розміру заборгованості за кредитним договором.
Ухвалюючи додаткове рішення, суд виходив з того, що у зв`язку з розглядом справи відповідач  ОСОБА_1 має понести обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн. Указані витрати покладаються на банк пропорційно розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, а саме в сумі 6 083 грн 10 коп. При цьому слід звільнити  ОСОБА_1  від обов`язку відшкодувати банку 785 грн 10 коп. витрат зі сплати судового збору та присудити з АТ «Акцент-Банк» на користь відповідача 5 298 грн витрат на професійну правничу допомогу (6083,10-785,10).

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові, змінити додаткове рішення суду та стягнути з банку на свою користь 9 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. При цьому ОСОБА_1  послався на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що за умовами кредитного договору розмір та порядок нарахування процентів і комісії не встановлено. На час ухвалення судом рішення ОСОБА_1 фактично використав 205 558 грн 45 коп. і повернув 238 780 грн 96 коп. кредитних коштів, водночас АТ «Акцент-Банк» безпідставно списало з картки ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу 43 185 грн 27 коп. процентів і комісії. Відтак ОСОБА_1 виконав зобов`язання за кредитним договором із повернення кредитних коштів, а тому підстави для стягнення з нього заборгованості відсутні. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову. Оскільки в позові банку слід відмовити, то позивач повинен відшкодувати ОСОБА_1 усі понесені ним судові витрати.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

АТ «Акцент-Банк» подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 з порушенням установленого судом строку (8 травня 2026 року). При цьому банк не обґрунтував поважність причини пропуску цього строку та не заявив клопотання про його поновлення.
Відтак апеляційний суд в силу статей 126, 127 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) залишив поданий АТ «Акцент-Банк» відзив на апеляційну скаргу без розгляду.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

9 лютого 2022 року АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 підписали анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», за змістом якої сторони визнали, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк» становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг.
У рамках цього договору 7 квітня 2023 року АТ «Акцент-Банк» надало ОСОБА_1 кредит на картковий рахунок у межах ліміту кредитування 65 000 грн.
Згідно з випискою по картці (т.1 а.с. 32-58) ОСОБА_1 використав 244 517 грн 45 коп. і повернув 186 180 грн 96 коп. Водночас АТ «Акцент-Банк» списало з картки ОСОБА_1 в рахунок стягнення боргу 33 927 грн процентів і 5 031 грн 32 коп. комісії.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як передбачено частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, у рамках якого банк надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку.
Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 9 лютого 2022 року (т.1 а.с. 27) підписана працівником банку ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що свідчить про укладення сторонами договору у письмовій формі. Ця анкета-заява не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів.
Надані позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» (т.1 а.с. 62-75), витяг із Тарифів по картці «Зелена» (т.1 а.с. 76-78) визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.
Натомість, указані документи не підписані  ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.
Отже, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, порядок і строки його повернення, розмір і порядок нарахування процентів, надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.
У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Довідка за картами (т.1 а.с. 60) і довідка за лімітами (т.1 а.с. 59) також не містять об`єктивних і достатніх даних щодо всіх істотних умов укладеного сторонами договору.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що АТ «Акцент-Банк» не довело укладення з ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені у позові.
Висновок суду про відсутність в умовах договору розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом є правильним, у зв`язку з чим позов в цій частині не підлягає задоволенню.
Також місцевий суд правомірно врахував, що згідно з випискою по картці (т.1 а.с. 32-58) ОСОБА_1 станом на 30 жовтня 2025 року має борг за кредитом у розмірі 19 377 грн 58 коп., який підлягає стягненню в судовому порядку.
Розмір цієї заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами.
При цьому виписка по картці (станом на 29 січня 2026 року) (т.1 а.с. 156-173) достовірно не підтверджує факт внесення ОСОБА_1 коштів на погашення кредиту під час розгляду справи в суді.
Посилання ОСОБА_1 на необґрунтованість позову та неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.
Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними. 
Питання розподілу судових витрат між сторонами вирішено судом з дотриманням вимог статті 141 ЦПК України.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтуються на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для їх скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.
Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, то підстави для покладення на банк понесених відповідачем в апеляційному суді судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 5 березня 2026 року та додаткове рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.М. Костенко

О.І. Талалай

Головуючий у першій інстанції – Гавриленко О.М.  
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 27